28& VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1910. 



tionens styrka, och bevisa att betydligt varierande ejektions- 

 hastigheter verkligen äro förhanden. 



Med afseende på sålunda utförda hastighetsbestäraningar 

 anmärker Barnard (Ast rophys. Journal XXVIII pag 292 ff.), 

 att de måste upptagas med stor försiktighet. Det är näm- 

 ligen klart, att de villkor, som äro gynnsamma för bestämning 

 af rörelse, nämligen särskildt markerade massformationer, som 

 lämna kometen, uppenbarligen äro olämpliga till bestämning 

 af den allmänna strömningen inom kometsvansen. Det skulle 

 synas antagligt, att de förra borde hafva en mycket mindre 

 hastighet än de individuella partiklar, som utgöra komet- 

 svansens allmänna strömning. De innehålla troligen större 

 partiklar, som skulle stå under mindre inflytande af tryck- 

 krafter. B. och andra uppgifva att dylika töckenbildningar 

 vid några tillfällen utsändt egna strålar (se t. ex. fotografi 

 af Morehuse's komet å Observatoriet i Königstuhl — Heidel- 

 berg 1908 okt. 16, 7* 44,8™— 8* SOjS"» M. Z. K.) Det är dock 

 icke uppvisadt, att icke dessa strålar endast skenbart utgå 

 från det detacherade töcknet, i det detsamma perforeras af 

 strålar från kometen. Möjligen verkar i dessa töckenmassor 

 emanationen från kometen, måhända till och med osynlig, 

 såsom luften ur ett blåsrör. 



B. noterar med afseende härpå äfven ett fall, som före- 

 teddes af Daniel's komet 1907 den 11 juli, då en massa, som 

 blifvit lämnad bakefter bakom kometen i dess rörelse, rörde 

 sig emot solen under det kombinerade inflytandet af gravita- 

 tionen och den initialhastighet, partiklarne hade, då de ut- 

 gjorde delar af kometens hufvud. Ett liknande fall erbjöd 

 enligt B. (Astrophys. Journal XVIII, 211, 1903) Borelly's 

 komet den 24 juli 1903, då en del af kometsvansen hade af- 

 lösts och den nybildade svansen utstrålade med större has- 

 tighet, än den detacherade, hvilken vid denna tid befann 

 sig i rörelse bort från kometen och solen. I en not »On the 

 anomalous Tails of Comets» (Astrophys. Journal 22, 249, 1905) 

 fäster B. uppmärksamheten på nödvändigheten af att med 

 korta intervall från timme till timme förbinda utvecklings- 

 skedena i kometernas strålning, då en komet ibland kan full- 

 komligt förändra sig från en dag till en annan. 



Det är äfven af ett annat skäl mindre antagligt, att 

 kometsvansens afböjning förorsakas af tryck från solen. I 



