BIOGRAFIER. — CARL GUSTAF STYFFE. 297 



därmed för första gången som den utmärkte kännaren af 

 Sveriges medeltid. 



Det goda förhållandet mellan Nordström och Styffe synes 

 icke ha fortfarit så länge. Den förre var en hetlefrad och 

 härsklysten natur och den senare torde ej kunna frikännas 

 från en god portion af envishet. Hvilka nu än de närmaste 

 orsakerna till sammanstötningarna må ha varit, så umgicks 

 Styffe alltifrån 1849 med planer på att lämna riksarkivet. En 

 löne- och tjänstereglering genomfördes där 1853; personalen 

 skulle utom riksarkivarien bestå af två aktuaricr, två förste 

 amanuenser och en a,ndre amanuens, men vid platsernas be- 

 sättande blef den med Styffe jämnårige R. M. Bowallius ut- 

 nämnd till aktuarie, medan Styffe fick nöja sig med en förste 

 amanuensplats. Det var en motgång, som gick honom djupt 

 till sinnes. Bowallius hade kommit frain med ett par för- 

 tjänstfulla af handlingar och var helt visst en smidigare natur; 

 i allmän lärdom och arkivkännedom var åter Styffe honom 

 gifvet öfverlägsen. Planerna på att lämna riksarkivet åter- 

 upptogos på allvar och Styffe sökte bland annat ett lektorat 

 i Linköping, men arkivet och den lättare möjlighet till lärda 

 •forskningar, som där erbjöd sig, torde ha utöfvat den star- 

 kare dragningskraften. Han stannade tills vidare i Stockholm, 

 där ledamotskapet i den kommitté, som 1854 tillsattes för 

 utarbetande af plan till ett statistiskt ämbetsverk, blef ett 

 erkännande åt lians stora insikter och hans intresse särskildt 

 för förevarande ämne. Han reflekterade också på en plats i 

 det nya ämbetsverket men slog den snart ur hågen. 



1858 skulle omsider Styffes önskan att få lämna riksar- 

 kivet förverkligas. I Uppsala hade bibliotekarien professor 

 J. H. Schröder aflidit 1857 och till hans efterträdare hade 

 utnämnts dåvarande vice bibliotekarien C. J. Fant. Dennes 

 plats blef sålunda ledig och söktes af Styffe. Medsökande 

 voro några tjänstemän vid biblioteket jämte en docent i 

 romerska språket och litteraturen men Styffe utnämndes den 

 28 december 1858 af universitetskanslern till innehafvare af 

 platsen. Utnämningen hade haft ett förspel, som var egen- 

 domligt nog. Till en början var Styffes ansökning icke åt- 

 följd af något tjänstgöringsbetyg, och när han före förslagets 

 upprättande omsider insände ett sådant, befanns det vara 

 nio år gammalt. I och för sig var det emellertid mycket 

 vackert, ty det vitsordade, att han med utmärkt nit, grund- 



