BIOGRAFIER. — CARL GUSTAF STYFFE. 307 



under titeln »Skandinavien nnder unionstiden. Ett bidrag 

 till den historiska geografien». Det är som bekant på sitt 

 område ett klassiskt verk, en oumbärlig uppslagsbok för livar 

 och en, som sysselsätter sig med Skandinaviens, framför allt 

 Sveriges geografi under ifrågavarande period, och rikt på 

 intressanta uppgifter af alla slag; också har det belönats med 

 vetenskapsakademiens Letterstedtska pris. En andra upplaga 

 utkom 1880; Styffe var emellertid missnöjd med densamma. 

 Ett arbete som detta, som måste grunda sig på tusentals 

 otryckta handlingar, jordeböcker, godslängder o. s. v., kan 

 ju icke heller med första taget, icke ens med det andra blifva 

 fullständigt eller uttömmande. Ett enda nytt fynd kan rubba 

 ett årtal eller en annan uppgift eller ett resonemang. Ehuru 

 den andra upplagan icke var utsåld, ville han därför utgifva 

 en tredje. Det var den sista litterära verksamhet, som syssel- 

 satte honom under hans långa lif. Hans egna förarbeten 

 voro rätt betydande och han anvisade en del af sin kvar- 

 låtenskap till planens förverkligande.^ 



Vid uppnådd pensionsålder sökte och erhöll Styffe 1882 

 afsked som universitetsbibliotekarie och hade den tillfreds- 

 ställelsen att se sin lärjunge och vän Claes Annerstedt som 

 efterträdare. Själf flyttade han till Stockholm. Om Uppsala- 

 tiden skref han längre fram, att den var den lyckligaste af 

 hans lefnad; han hade »en tämligen oberoende ställning, i 

 det hela mycket hederligt folk att göra med och dessutom 

 flera personliga vänner» och en annan gång: »Uppsala är mig 

 af gammalt mera kär än någon annan ort.» Men af skedet 

 begagnade han icke för att slå sig till ro. En ny verksam- 

 hetsperiod började i stället uti Stockholm, som, om än med 

 efter hand af tagande krafter, sträckte sig öfver ett fjärdedels 

 sekel: helt visst en ganska sällsynt företeelse. Till en början 

 var det femte delen af de ofvan nämnda »Bidragen till Skan- 

 dinaviens historia», som tog hans tid i anspråk, men han var 

 glad, när arbetet därmed 1884 var undangjordt, ty ett annat 

 intresse hade lagt beslag på honom. 



En tullförvaltare Berger i C4öteborg donerade till vitter- 

 hetsakademien största delen af sin förmögenhet att användas 



^ Den tredje upplagan torde också snart vara färdig. 



