BIOGRAFIER. — ERNST DANIELSON. 325 



tas som ett framsteg nästa år blir bevisadt vara ett misstag, 

 men oaktadt detta 'bevis' går saken kanske ändå igen och 

 arbetar sig så småningom fram till allmänt erkännande.» 



Härom är ännu intet att säga. Men icke utan udd fort- 

 sätter den unge författaren: »Detta oscillerande framåtskri- 

 dande får dock ofta till dryg del söka sin orsak i konkur- 

 rensen och de ständiga försöken att kringgå andras patent. 

 Hvarje firma prisar naturligen sina patent och framhåller 

 deras verkliga eller föregifna fördelar, under det att andra 

 fabrikanter skarpt kritisera dessa patenters värde.» 



Här har vi redan tydligt angifven en af de vägar, som 

 den tekniska vetenskapen icke bör gå; och vi kunna med 

 tillfredsställelse säga att denna väg alldrig beträddes af 

 Danielson. Hans arbeten beröra teorien för olika slags moto- 

 rer och därvid präglas hans arbete af ärligt sanningssökande, 

 utan alla bihänsyn. 



I den elektrotekniska fackpressen hade redan många 

 gånger framställts teorier för beräkning af asynkrona växel- 

 strömsmotorer; de första metoderna voro analytiska, och 

 utgingo ifrån begreppen själfinduktion och ömsesidig induk- 

 tion. Den enklaste metoden att beräkna fenomenen vid en 

 motor är utan tvifvel den af engelsmannen Charles Pro- 

 TEUS Steinmetz iuom växelströmtekniken införda symboliska 

 metoden medelst imaginära kvantiteter, som först framställ- 

 des i en afhandling, som lästes vid den Elektriska Kongres- 

 sen i Chicago 1893. 



Dock gifves äfven en annan metod, den grafiska, medelst 

 vektordiagram, använd redan af Gisbert Kapp i hans bok 

 »Alternating Currents of Electricity», 1894. Denna metod 

 spelar numera en mycket stor roll i elektrotekniken och an- 

 vändes i synnerligen vidsträckt grad. 



En utförlig teori, på denna grafiska grundval, för beräk- 

 ning af induktiva flerfasmotorer framställdes af Danielson 

 i Teknisk Tidskrift 1894. Han inskränkte sig härvid till 

 sådana motorer, vid hvilka man utan stort fel kan antaga 

 att det roterande magnetiska fältet är af konstant styrka. 

 Äfven antog han, att alla ifrågakommande vågor, såväl för 

 strömmen som för elektromotoriska kraften och magnetismen, 

 hade form af en sinuskurva. 



Han kommer här till en synnerligen enkel och öfverskåd- 

 1ig teori för de induktiva motorerna, för villkoren för deras 



