BIOGRAFIER. — ERNST DANIELSON. 327 



En af de största svårigheterna vid flerfassystemen ligger 

 i fasförskjutningarna, som vid asynkronmotorn så lätt upp- 

 träda och åstadkomma en stor spänningsförlust. För att för- 

 hindra dessa fasförskjutningar hade man ofta betjänat sig 

 af synkronmotorn, med negativ fasförskjutning, som dock 

 snart kom ur bruk emedan dess igångsättande var för om- 

 ständligt. 



Omkring år 1901 började såsom konkurrenter uppträda 

 andra typer, afsedda att undanrödja de olägenheter som häf- 

 tade vid de förra. Dit hör den autosynkrona motorn, och 

 den kompenserade repulsionsmotorn, hvilka båda Danielson 

 ägnat ett par uppsatser, där deras egenskaper teoretiskt 

 behandlas. 



Den autosynkrona motorn är en synkron motor, men 

 som saknar den vanliga synkronmotorns olägenhet att ej vara 

 själfstartande. Till sin anordning är den ingenting annat än 

 en vanlig induktiv motor, som är försedd med anordning för 

 sekundärkärnans magnetiserande genom likström. Sedan mo- 

 torn på vanligt sätt genom motstånds införande i den sekun- 

 dära strömkretsen satts i gång och kommit upp till den has- 

 tighet som vinnes, införes genom en omkastningsanordning 

 likström i sekundärledningen. Är då likströmmen tillräckligt 

 stark så ryckes den i synkronism och löper sedan såsom syn- 

 kron motor, så länge belastningen ej öfverskrider ett visst 

 värde. 



Syftemålet med denna anordning är att åstadkomma en 

 motor som bidrager till utjämnande af fasförskjutningen, 

 och detta utan att dess förmåga att vara själfstartande bort- 

 faller. 



Danielson studerar nu hvad en dylik maskin är mäktig 

 att prestera, härvid betjänande sig fortfarande af den grafiska 

 metoden såsom enklare och öfverskådligare. 



Det resultat Danielson kommer till genom denna enkla 

 metod är, att den af motorn utvecklade maximienergien är 



i" {i' + i cos (f) En 



minskadt med förlusterna i motorn; här betyder i magneti- 

 seringsströmmens och i' den primära strömmens styrka, rp mag- 

 netiseringsströmmens fasförskjutning, ^ förhållandet mellan 

 de vid primära strömmen för de primära och sekundära ge- 



