BIOGRAFIER. — ERNST DANIELSON. 331 



Trefassystemet var sedan länge uppfunnet till sin teore- 

 tiska grundtanke af italienaren Ferraris, men denne hade 

 gjort en felräkning och förväxlat verkningsgraden vid högsta 

 belastning med högsta verkningsgraden, hvarför han trodde 

 att systemet icke hade någon praktisk betydelse, och det 

 dröjde innan detta påvisades. 



Den som härför gjorde mest var kanske Dolivo-Dobro- 

 VOLSKY, 1890 — 1891; men som svensk uppfinnare af trefas- 

 systemet räknas Jonas Wenström, konstruktör hos Allmänna 

 Svenska Elektriska Aktiebolaget. Sedermera, år 1891, kom 

 den stora kraftöfverföringen på linien Laufen — Frankfurt, af 

 175 kilometers längd, som utfördes af Allgemeine Elektrici- 

 täts-Gesellschaft i Berlin. 



Med kännedom om Jonas Wenström's uppfinningar inom 

 trefassystemet hade Danielson 1890 rest till Förenta staterna, 

 och under sin nära tvååriga vistelse därstädes hade han 

 tillfälle att stadga sina åsikter om dess stora praktiska be- 

 tydelse. Vid sin återkomst från Amerika ägnade sig Danielson 

 i främsta rummet åt utarbetandet af en praktiskt användbar 

 trefasmotor. 



Inom kort var den första färdig och befunnen fullt mot- 

 svara på densamma ställda förväntningar. På basis af försök, 

 anställda med denna motor, utbildade sedan Danielson ytter- 

 ligare sin teori samt uppgjorde i samband därmed förslag till 

 användande af trefassystemet till elektrisk kraftöfverföring 

 i stor skala. Den anläggning, som först kom till utförande, 

 var den allmänt bekanta kraftöfverföringen från Hellsjön till 

 Grängesberg, hvilken genom sitt lyckade resultat banade 

 vägen och omedelbart följdes af liknande anläggningar vid 

 Hofors, Boxholm, med flera platser. 



Grängesbergs gruffält, ett af de största i Sverige, hade 

 sedan gammalt användt direkt vattenkraft för betjänandet af 

 konster och spel, det vill säga för vatten- och malmuppford- 

 ring. Under senare tider hade emellertid det vatten som kunnat 

 levereras af på platsen befintliga dammsjöar blifvit otillräckligt 

 på grund af den raskt tilltagande brytningen. Ångmaskiner 

 af olika slag, fasta och transportabla hade därför efter hand 

 måst användas. Emellertid hade man tröttnat på ångma- 

 skinerna och sett sig om efter något att ersätta dem med. 

 Den elektriska kraftöfverföringen hade länge varit på tal, 

 men svårigheten legat i att finna ett lämpligt vattenfall att 



