334 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅESBOK. 1910. 



Angående betydelsen af detta, företag hänvisa vi till 

 hvad en svensk fackman på det elektrotekniska området ytt- 

 rat, och som utan ändring må återgifvas: 



»Vid den tid, 1892—93, då Danielsox planerade dessa 

 anläggningar samt beräknade och konstruerade det därvid 

 använda maskineriet, saknades visserligen icke alldeles, utom- 

 lands, teorier för detta slag af maskiner, nämligen i första 

 hand den induktiva trefasmotorn; men att dessa teorier ej 

 hade den erforderliga kontakt med praktiken och dess ford- 

 ringar som Danielson's teori, och att denna således i själfva 

 verket var banbrytande, eller stod, minst sagdt, i främsta 

 ledet, bevisas däraf, att dessa ofvannämnda anläggningar voro 

 på sin tid och i sitt slag allenastående icke blott genom stor- 

 leken af anläggningarna i deras helhet och af de maskinella 

 enheter som därvid kommo till användning, utan framför allt 

 genom de goda resultaten som därmed vunnos. Det torde 

 vara sällsynt, att något i alla detaljer så nytt och i så jäm- 

 förelsevis stor skala utfördt arbete som de nämnda anläggnin- 

 garna redan från början fungerat så tillfredsställande, och 

 den omständigheten att de till större delen äro i bruk ännu 

 i dag efter omkring 12 år, en tid som karakteriseras af en 

 ofantligt rask utveckhng af elektrotekniken, visar mer än 

 något annat såväl det inneboende värdet af den teori, hvarpå 

 planerandet af ifrågavarande anläggningar var baseradt, som 

 icke mindre Danielson's säkra blick för praktikens fordringar 

 och stora förmåga att bryta väg på nya områden.» 



En snart därefter följande anläggning var den vid 

 Hofors. 



Pä grund af vidt omfattande nyanläggningar började vid 

 Hofors, beläget i Gestrikland, den på stället befintliga vatten- 

 kraften att tryta, och man såg sig om efter utvägar att skaffa 

 ersättning för bristen. Dessa bekymmer för kraft gällde huf- 

 vudsakligen det projekterade stora valsverket, och då vid 

 den tiden (1893) man ännu ej från praktiken kände elektriskt 

 drifna valsverk, var det naturligt att vederbörande tvekade 

 att låta elektriciteten tjäna som mellanhand för öfverförande 

 af energi från ett vattenfall fram till bruket. Sedan Hofors 

 underhandlat på flera håll, träffades slutligen aftal om leve- 

 rans med Allmänna Svenska Elektriska Aktiebolaget, som 

 fann sig kunna gå in på de af bolaget önskade stränga be- 

 tingelserna. 



