342 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1910. 



botaniska forskningsriktning. Åren 1867 och 1869 innehade 

 han riksstatens större resestipendium och företog därunder 

 studiefärder till Tyskland. Holland, Frankrike och Belgien. 

 Under 1871 företog han en färd till England, hvarunder han 

 liksom under föregående resor hufvudsakligen gjorde studier och 

 samlingar för sitt stora Riibus-Sirhete. Med understöd af 

 landtbruksakademien besökte han åren 1873 och 1875 en del 

 tyska försöksstationer för att studera verksamheten vid dem. 

 Efter att ha verkat som akademisk lärare i öfver 44 år 

 afgick Areschoug som emeritus 1898. Tack vare spänstiga 

 kropps- och själskrafter kunde han dock alltjämt med vaket 

 intresse fullfölja sina vetenskapliga arbeten. Först under 

 sista halfåret af sitt lif tynade lifsandarna så småningom bort 

 och han afled, 78-årig, lugnt och stilla i sitt hem i Lund den 

 21 december 1908. 



1 sin vetenskapliga verksamhet har Areschoug under 

 sitt lifslånga, trägna arbete utvecklat en mer än vanligt stor- 

 artad mångsidighet. Som vi redan vid skildringen af de yttre 

 data i hans lif haft anledning vidröra, började han sin veten- 

 skapliga alstring med studier i systematisk botanik. Detta 

 är ju f. ö. den naturliga och för själf uppfostran pedagogiskt 

 riktiga vägen för en ung forskare. I första hand gäller 

 det ju för honom att skärpa och uppodla sin skarpsynthet 

 och intima förståelse af växternas yttre former. Areschougs 

 intresse för denna gren af botaniken blef dock ej blott en 

 ingress till hans botaniska forskargärning, utan bildar för 

 många år framåt en rik källa för produktivt arbete. I flera 

 skrifter utredde han de svenska i?^/?we.r-arternas systematik. 

 Redan 1869 bearbetade han de botaniska samlingar, som gjorts 

 af N. J. Andersson vid Guayaquil i Ecuador 1852 under 

 fregatten Eugenies världomsegling, men hvilken redogörelse, 

 ehuru sedan länge tryckt, först i år (hösten 1910), alltså efter 

 41 års betänketid, kommer att af Vetenskapsakademien ut- 

 gifvas. 



Tyngdpunkten bland Areschougs systematiska arbeten 

 kom dock att bli hans under många år bedrifna studier öfver 

 de nordeuropeiska formerna af släktet Ruhus. Efter en rad 

 smärre, förberedande arbeten öfver detta släkte, sammanfat- 

 tade han sina batologiska forskningsresultat i den stora af- 



