114 



VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1911. 



sällan med mer än 0,ooi Å. E. skilja sig från de af interna- 

 tionella unionen accepterade media af alla tre ofvannämnda 

 serierna och sannolika felen i mätningarna af metalliniernas 

 våglängder ej understiga 0,oo6 Å. E. De af Buisson och 

 Fabry bestämda linierna tillhöra med få undantag järnets 

 spektrum, och följaktligen har detta spektrum fotograferats 

 tillsammans med solens, hvarefter å khchéerna de sollinier, 

 som här äro ifråga, medelst mikrometrisk mätning anslutas 

 till järnlinierna såsom normaler. På detta sätt har för en del 

 af spektrets violetta afdelning korrektionerna för där belägna 

 fundamentalsollinier erhållits. Såsom exempel på de värden, 

 dessa korrektioner till de RowLAND'ska våglängderna antaga, 

 må resultaten för en grupp linier här anföras: 



I denna tabell äro i första kolumnen de RowLAND'ska 

 våglängderna uppförda, i den andra de nu erhållna på Buis- 

 son-Fabry's standards grundade värdena för samma sollinier 

 samt under ^R korrektionerna för Rowland's värden. Man 

 ser att för detta ställe i spektret Rowland's våglängder äro 

 dels för stora med i medeltal 0,15? Å. E., dels ock under- 

 kastade små relativa fluktuationer inom ett område af 0, 02 8 

 Å. E. som är omkring fem gånger större än mätningarnas 

 sannolika fel. 



Då för denna undersökning endast spektralklichéer af 

 största möjliga fulländning kunna med fördel användas, ha 

 de dagar, då luftens renhet och lugn varit tillräckligt till- 



