238 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1911. 



första noggrannare undersökningen af de förhållanden, som 

 stodo i samband med järnets förekomst, hvilken företogs år 

 1892 af den amerikanske geologen G. K. Gilbert vid U. S. 

 Geological Survey, hölls denna förklaring i sikte. Denne 

 framstående geolog uttalar nämligen såsom sin åsikt, att kra- 

 tern bildats antingen genom nedfallandet af en kosmisk kropp 

 eller genom explosion af underjordiska ångor, d. v. s. en s. k. 

 explosionskrater; och ehuru han ansåg, att skälen för det 

 förra bildningssättet voro de starkaste, så ville han likväl ej 

 antaga en sådan förklaring, så länge en tolkning af kratern 

 såsom ett terrestriskt fenomen vore möjlig.^ 



S. k. explosionskratrar utgöra ett sedan länge kändt geo- 

 logiskt fenomen och i själfva verket förete de stora likheter 

 med Canyon Diablo-kratern. Det anses, att de framkallas, 

 då en glödande lavamassa kommer så nära jordytan, att den 

 förorsakar explosiva fenomen, utan att någon lava fram- 

 tränger till jordytan. Man har sig bekant flera sådana fall, 

 då tillfälligtvis häftiga explosioner af vulkanisk natur upp- 

 trädde, utan att någon lava blifvit synbar. Detta förekom- 

 mer såväl i gamla vulkaniska formationer som ock i regioner 

 bestående uteslutande af sedimentära lager och förklaras på 

 det sätt, att lava uppstigit så nära jordytan, att den kom- 

 mer i beröring med nedträngande ytvatten, hvarvid en häf- 

 tig utveckling af vattenånga försiggår, som framkallar en 

 explosion. 



Ett sådant fall känner man från nyaste tid.^ Vid Bandai- 

 San i Japan inträffade 1888 en våldsam explosion, som blåste 

 bort större delen af ena sidan af en gammal vulkan, som ej 

 haft något utbrott på åtminstone 1000 år. Mängden af det 

 uppkastade materialet och explosionens våldsamhet var sådan, 

 att luften för ett ögonblick fylldes med aska och uppkastade 

 stenar. Ett stort område blef ödelagdt och många människo- 

 lif spillda. Hela eruptionsförloppet inskränkte sig till en enda 

 explosion; efter några timmar hade molnen af aska skingrats 

 och fenomenet var slut. En undersökning ådagalade intet 

 tecken till flytande lava. 



Såsom exempel på sådana explosionskratrar, bildade i för- 

 historisk tid, anföras vanligen de s. k. Maare i Eifel, som 



' G. K. Gilbert. 13th Ann. U. S. Geol. Snrv. Rep., Part I, s. 98 och 

 14th Ann. U. S. Geol. Snrv. Rep. Part 1, A 187 ; äfvenledes i Presidential 

 Address, Geol. Soc. of Washington, 1896 och Science, Vol. 3, s- 1, 1896. 



'^ Chamberlain and Salisbury, Geology, Vol. 1, s. 569, 1904. 



