OM KRATERN VID CANYON DIABLO, ARIZONA. 239 



förekomma i devoniska skiffrar och icke visa spår af vulka- 

 niska bergarter i de närmaste omgifningarna; detsamma är 

 fallet med flera kratersjöar i centrala Frankrike, som ligga 

 i granit. 



Det var en sådan förklaring för Canyon-Diablokraterns 

 bildning, som Gilbert tänkte sig. Men därvid blef före- 

 komsten af järnet oförklaradt; d. v s. det skulle bero på en 

 ren tillfällighet, att järnet uppträdde uteslutande i närheten 

 af kratern. 



Då emellertid förnyade undersökningar allt tydligare åda- 

 galade sambandet mellan järnets förekomst och kratern, blef 

 det till sist omöjligt att betvifla detsamma. Tvenne ameri- 

 kanska ingenjörer D. M. Barringer och B. C. Tilghman, 

 voro så öfvertygade, att kratern bildats genom en nedfallen 

 kolossal järnmeteorit, att de i enlighet med de gällande grufla- 

 garna inmutade kraterområdet och dess omgifn ingår för till- 

 godogörande af därstädes befintliga mängder af järn och andra 

 metaller. Man utgick därvid från den uppfattningen, att de 

 hittills funna järnstyckena voro bitar af en större järnmete- 

 orit, som genom sitt inslag skulle hafva bildat kratern och 

 att själfva hufvudmassan af meteoriten skulle vara att finna 

 på något djup under kraterns botten. Visserligen hade redan 

 Gilbert genom användandet af känsliga magnetiska instru- 

 ment sökt konstatera, om någon större järnmassa vore be- 

 lägen under kraterns botten, utan att lyckas påvisa någon 

 sådan, men detta afskräckte ej från fortsatta undersökningar. 

 För uppsökandet af densamma anlades ett af de i sitt slag 

 mest djärfva och storslagna undersökningsarbeten, som nå- 

 gonsin utförts. Mer än tjugo borrningar verkställdes inom 

 kraterområdet till djup, som öfverstego 300 m. och ett antal 

 schaktsänkningar utfördes till 60 m. djup för samma ända- 

 mål. Äfven kratervallen undersöktes noga genom ett system 

 af radierande grafvar, hvilket ledde till upptäckandet af 

 många järnstycken. 



Dessa målmedvetet och i stor skala anlagda och plan- 

 mässigt utförda undersökningsarbeten, hvilka leddes af the 

 Standard Iron Company i Philadelphia, gåfvo visserligen ett 

 negativt resultat, i det att det ej lyckades att påvisa någon 

 sådan järnmassa af mycket stora dimensioner, som man an- 

 tagit skulle finnas under kraterns botten, men däremot gåfvo 

 undersökningarna synnerligen intressanta vetenskapliga resul- 



