OM KRATERN VID CANYON DIABLO, ARIZONA. 243 



Koppar (Derby); 



Olivm (sällsynt, Tassin); 



Kromit (Tassin); 



Fayalit (?) (Tassin); 



Daubreelit (Foote och Derby). 



En blick på denna lista ådagalägger, att samtliga mine- 

 ralbeståndsdelar äro sådana, som äro karakteristiska för krop- 

 par af meteoriskt ursprung, och att ett antal af beståndsde- 

 larna hittills äro kända endast från meteoriter. Järnets raete- 

 oriska ursprung kan därför anses vara fastställdt med lika 

 stor säkerhet, som om man verkligen iakttagit dess nedfal- 

 lande från himlen. Utom det metalliska järnet hafva betyd- 

 liga mängder af s. k. järnskal blifvit funna. Dessa bestå 

 hufvudsakligast af oxider af järn och nickel. Oftast före- 

 komma de i sfäriska agregater med ett stycke metalliskt järn 

 i midten. Deras utbredning sammanfaller med det andra 

 järnets och det utgör tydligen ett derivat af detta. 



Järnmassornas samband med kratern framgår otvifvel- 

 aktigt af deras fördelning rundt kring densamma. Enligt de 

 första uppgifterna skulle de hafva befunnits strödda, utan 

 någon bestämd ordning, öfver en areal af flera kvkm. rundt 

 kring kratern. Redan Gilbert, hvilken ställde sig tveksam 

 mot att antaga något kausalsammanhang mellan järnfyndig- 

 heten och kratern, framhöll i sin publikation af år 1896, att 

 förekomsten af järnet var inskränkt till kraterns omgifningar. 

 Han påpekade dock, att undantagsvis något enstaka stycke 

 anträffats på längre afstånd från kratern. Sålunda hade ett 

 större stycke funnits 12 km. öster om kratern eller ungefär 

 på dubbelt så stort afstånd som något af de utkastade kalk- 

 stensblocken. Barringer och hans medhjälpare, livilka hade 

 uppsamlat mera än 2,000 järnstycken och på en karta an- 

 gifvit hvarje styckes läge, kunde därigenom påvisa, att järn- 

 styckena i hufvudsak voro hopade i en båge, som är full- 

 komligt koncentrisk med kratern och som sträcker sig från 

 kraterns nordvästra till dess östra sida och har sin största 

 bredd och täthet ungefär midt emellan dessa båda punkter. 

 Järnmassorna äro på detta sätt hufvudsakligast hopade på 

 nordöstra sidan af kratern, af hvilken omständighet man kan 

 draga den synnerligen viktiga slutsatsen, att meteorjärnsfallet 

 kommit från nordost och att de mindre styckena, som varit 



