262 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1911. 



som tillhörde denna svärm, inträngde nämligen i marken till 

 2 diametrars djup. 



Ehuru PiCKERiNG icke är i stånd att definiera den komet 

 eller den meteoritsvärm, som de stora amerikanska järnbloc- 

 ken skulle tillhöra, så tviflar han icke, att ett samband mel- 

 lan deras fall och jordens passage genom en komet eller en 

 meteoritsvärm förefinnes. Och med fästadt afseende vid tät- 

 heten hos meteoritsvärmen, som bevittnas af det stora anta- 

 let järnblock, af hvilka likväl säkerligen ännu den största 

 mängden icke är anträffad, anser han att man här kan tala 

 om jordens kollision med en kometkärna. Och ehuru järn- 

 styckena påtagligen fallit under den tid, då trakten var be- 

 bodd, eftersom de blifvit föremål för religiös dyrkan, så fin- 

 ner man icke några traditioner bland indianerna i dessa trak- 

 ter, att himlen skulle hafva visat några eldfenomen eller några 

 ovanligt starka svärmar af fallande stjärnor. Icke heller sy- 

 nes det hafva förekommit någon utbredd förödelse bland lef- 

 vande varelser genom giftiga gaser. I det hela synes vid 

 denna kollision mellan jorden och en komet eller — riktigare 

 uttryckt — vid jordens passage genom kometen, icke någon 

 som helst skada hafva anställts, om man undantager på det 

 omedelbara ställe, där jordytan träffades af meteorens hufvud- 

 massa, hvilket gaf upphof till bildningen af kratern. 



