KALEBASSTRÄDET I TROPISKA AMERIKA. 265 



ett område som innefattar mer än 50 breddgrader. Kalebass- 

 trädet (Pl. I) uppnår en höjd af 5 å 8 meter. Med sin låga stam 

 och sin vida krona påminner det på afstånd, isynnerhet då 

 det är besatt med sina runda, gröna frukter, om ett äpple- 

 träd. Grenarna, som skjuta ut nästan horisontalt, äro myc- 

 ket tjocka och långa, samt obetydligt förgrenade. De knipp- 

 vis sittande bladen äro små, äggrunda, af mörkgrön färg. 

 Blommorna skjuta direkt ut från stammen eller från de äldre 

 grenarna; de äro klockformiga af violett färg med en anstryk- 

 ning af svartbrunt eller grönt. Frukterna äro vanligtvis runda, 

 af ett manshufvuds storlek eller ännu större, ofta äfven mindre, 

 ägg-, klot- eller päronformiga. 



Ordet »kalebass», af det spanska calabaza härleder sig 

 antagligen från det arabiska »gar» (pumpa) och »yabis» torr. 

 De gamla spanska historieskrifvarne använda ofta i sina 

 skrifter det aztekiska ordet xical, jical eller dess spanska 

 form jicara för att beteckna Crescentia-trädets frukt, men i 

 allmänhet användes ordet calabaza utan åtskillnad, såväl för 

 de varierande formerna af denna frukt, som för de olika ar- 

 terna af pumpor eller klängväxter tillhörande familjen Cucur- 

 bitacece. I de flesta geografiska verk o(ih moderna resebe- 

 skrifningar, äfvensom i de flesta etnografiska museer användes 

 termen »kalebass» för att beteckna båda dessa stora kale- 

 bassgruppers frukter, som i de primitiva hushållen tjäna 

 så mångfaldiga praktiska ändamål. De båda till helt olika 

 växtgrupper hörande fruktslagens skal kunna ju lätt särskil- 

 jas vid första påseende, och indianspråken äga städse skilda 

 namn för dem. Lämpligast torde därför vara, att införa ter- 

 men »trädkalebass», för att beteckna sådana kärl, som till- 

 verkats af Crescentia-trädets fruktskal. 



På grund af sin storlek och sin form ådrogo sig detta 

 träds frukter säkert mycket tidigt naturmänniskans uppmärk- 

 samhet, och deras hårda skal tjänstgjorde utan tvifvel mången- 

 städes som hennes första kärl och bägare. Kalebasserna såväl 

 som pumporna hafva därför äfven tjänat som förebilder till 

 de första lerkärlen i dessa trakter. Särskildt i Centralamerika, 

 hvarest ännu i dag dessa träd äro mycket talrika i indian- 

 byarna och deras omgifningar, finner man ofta gamla lerkärl, 

 hvilka äga en påfallande likhet med de mer karakteristiska 

 formerna af kalebassträdets frukter, isynnerhet de ägg- eller 

 päronformade varieteterna, (Pl. II. fig. 4 — 5, Pl. IV. fig. 8, 



