KALEBASSTRÄDET I TROPISKA AMERIKA. 267 



lämna prof, inser man lätt, med hvilken förkärlek infödingarna 

 skulle utnyttja dessa kalebasser, hvars egenskaper så väl mot- 

 svarade deras behof. Liksom lerkärlen, om hvilkas förskö- 

 nande och utsirning infödingarna lagt sig så stor vinning, 

 blefvo också kalebasserna använda för identiska ändamål, 

 d. v. s. till förvaring af mat och dryck, och fingo följaktligen 

 äfven tjänstgöra vid fester och religiösa ceremonier såsom 

 heliga kärl. 



Ännu i våra dagar placera Salvadors azteker ornamente- 

 rade kalebasskär] på sina husaltaren, när de dödes åminnelse- 

 fest firas. Liknande kärl innehållande födoämnen nedsättas 

 ock med den döde i grafven. Enligt den gängse traditionen 

 är kalebassträdet en gudarnes gåfva, och därför tillfogar 

 blixtens gud, »Tuteco», det aldrig någon skada. Slår blixten 

 ned i ett hus och förstör allt annat, så lämnar den dock 

 kalebasskärlen oskadda. I de centralamerikanska folkens my- 

 tologi spelar kalebassträdet en framstående roll. I Popol Vuh, 

 quiché-indianernas heliga bok, finnes ett kapitel, där det 

 underbara kalebassträdet utgör hufvudföremålet för behand- 

 ling. Själf har jag hos Salvadors azteker funnit och uppteck- 

 nat en mytologisk berättelse beträffande detta träd. I båda 

 dessa skildringar omtalas kalebassen och en dödskalle och 

 beskrifves med egendomliga detaljer, hurusom den ena öfver- 

 går i den andra. Bland namnen på de gudar, som uppräknas 

 i Popol Vuh, finnes äfven Ah-Raza-Tzel, ett ord som betyder 

 »kalebass-tillverkaren» . 



B. J. Payne, som i sin »History of America» mer än nå- 

 gon annan modern författare ägnat en särskild uppmärksam- 

 het åt de växter och träd, som odlats af denna kontinents 

 urinnevånare, anser, ehuru väl med orätt, att »under det 

 folktron i den gamla världens tropiska och subtropiska regi- 

 oner, allt ifrån Afrika i väster, ända till Java i öster, till- 

 skrifver de viktigare fruktträden en karaktär af helighet, så 

 återfinnes denna föreställning ingenstädes bland Amerikas 

 infödingar». Enligt vår åsikt hafva vi tvärtom all anledning 

 antaga, att sägner och föreställningar rörande de flesta frukt- 

 träds och andra för människor nyttiga träds gudomliga ur- 

 sprung, måste hafva uppkommit och spridt sig i den nya lika 

 så väl som i den gamla världen. Hvad särskildt det tropiska 

 Amerika beträffar, hvarifrån så ytterst litet mytologiskt ma- 

 terial ännu finnes samladt, så kunna vi kanske icke alltid 



