(5 •_ o. NORDGÅRD [1920 



levende kolonier. Men fra 250 til 400 m. synes der være en ganske 

 rik utvikling av nevnte art i bergbakken ved Roberg. Ved Agdenes 

 har vi fatt levende kolonier med 200 m. wire, hvilket viser at arten 

 her overskrider 200 meler kurven. I Skarnsund finnes på et dyp 

 av 100 — 200 m. en mengde dode Lophohelia-grencr. Medens Pa- 

 ragorgia, Pnramiiricea og Primnoa forekommer ganske almindelig 

 i Skarnsund, er det en sjeldenhet å få levende Lophohelia og jeg 

 antar at arten holder sine siste stillinger i de dypeste partier av 

 bergbakkene der. Da de topografiske forhold i Skarnsund ikke til- 

 steder en flytning nedover til storre dyp, vilde sannsynligvis en 

 mindre landhevning bevirke at hele revet dode bort. Ved de store 

 forekomster av Lophohelia i Trondhjemsfjorden er der overst et 

 dodt belte, som antagelig var levende under en hoiere havstand, 

 og nedenfor finnes zonen med levende kolonier. Efter de hittil 

 gjorte iakttagelser kan den ovre grense for den levende Lophohelia- 

 zone settes til ca. 200 m. På mindre dyp enn ca. 200 m. vil man 

 i Trondhjemsfjord som oftest få dode grener av denne korall. 

 Fra et sted i nærheten av Hooy i Åsenfjord, hvor dybden er mindre 

 enn 100 m., viste Anders Lalivtangen mig i juli 1909 noget som 

 han kalte «ryl»^. Det viste sig å være fossile kolonier av Lopho- 

 helia. I juli 1918 undersokte jeg en forekomst av fossil Lophohelia 

 ved Steinkjer. En hel del grener av koraller blev tatt i elvemælen 

 midt imot Steinkjer molle og elektricitetsverk i holder fra 4 til 

 25 meter over den nuværende havstand. Lophohelia-rexet ved 

 Steinkjer er sannsynligvis det innerste kvartære korallrev som har 

 eksistert i Trondhjemsfjorden. Fossile rester av den her omhand- 

 lede korall finnes altså ved Trondhjemsfjorden fra ca. 25 m. over 

 den nuværende tanglinje til ca. 200 m. under tanglinjen, hvor de 

 levende kolonier forst for alvor begynner å optre. Det skulde da 

 være naturlig å slutte, at de kolonier som forekommer fra ca. 

 25 m. over tanglinjen til nogen meter under den nuvæ^rende hav- 

 stand har været levende ved landsenkningens maksimum. Under 

 hevningen av landet dannedes efterhånden dode zoner i Lophohe- 

 /ta-revenes ovre del og der hvor anledning var tilstede, trakk 

 arten sig dypere ned i bergbakken. Det berodde således på fjor- 

 dens bygning, om arten skulde vedbli å leve på stedet. 



Med hensyn til artens utbredelse mot nord oplyser C Dons, 

 at han i 1915 tok levende Lophohelia ved Bjarkoy i Andfjorden. 

 Li keledes har Dons oplyst, at i Tromso museum opbevares en 

 fossil koloni fra Soroy i Vestfinmark, hvor den var optalt fra et 

 dyp av 135 favner. 



1 Blant Trøndelags fiskere er «ryl» i almindelighef det populære navn 

 pA kalkalger. 



