Nr. 5] BIDRAG TIL FAUNAENS HISTORIE I TRONDHJEMSFJ. 15 



på Ørland. Som foran nevnt fant jeg i 1915 flere skaller på Tai"va 

 i en hoide 5 — 10 m. Arten har ikke været å se i den store mengde 

 av fossilmatcriale som P. A. Øyen har gjennemgått fra Trond- 

 hjemsfjordens omgivelser, og det er sannsynlig, at V. fasciaia ikke 

 har trengt synderlig langt inn i fjorden selv under de gunstigere 

 forhold i den postglaciale varmetid. I de vestlandske fjorde er 

 den ifolge James Ghieg^ ikke så sjelden i nutiden. Den recente 

 nordgrense setter G. Jeffreys- til «Havosund near N. Cape», men 

 denne angivelse tror jeg trenger nærmere bekreftelse. Dr. Arthur 

 Krause^ har tatt et levende eksemplar av V. fasciata (1. 16 mm.) 

 ved Kobberdal i mundingen av Rancnfjorden fra et dyp av 15 fav- 

 ner (1. c. s. 13). 



Kellia (Lnsæa) riibra Mont. 



Denne art opføres av Brogger for Krislianiateltet og Kaldhol* 

 har tatt den i flere postglaciale banker på Nordmor. Arten kan 

 nu også noteres for Trondhjemsfeltet, da jeg i 1915 fant den på 

 Tarva. 



Liiliarid elliplica Lamk. 



Ovennevnte art fantes av M. Sars i Ørland-bankene. Under en 

 skrapning (5 — 50 m.) på Brekstadbugten, Ørland, i juni 1917, fant 

 jeg 2 sammenhorende skaller av Lutraria, 1. 102 mm., samt en 

 enkelt skal, 1. 110 mm. I samlingen av store skjel fra Bolgvågen 

 ved Kristiansund var der også flere skaller av Lutraria, hvis 

 maksimumslengde var 130 mm. 



Solen ensis Lin. 

 Skaller av denne eiendommelige musling er funnen på en 

 mengde lokaliteter i Trondhjemsfeltet fra oy garden til Snåsa. Un- 

 der skrapning i fjorden er sådanne skaller ofte å se. Men levende 

 Solen har ikke været å opdage i fjorden, og jeg begynte næsten 

 å tro, at arten ikke lenger lever innenfor Beian, tiltross for at den 

 for har gått helt inn til Snåsa. Imidlertid horer nok Solen ensis 

 til .de arier, som ikke er så lett å påvise. Likesom Zirphæa cris- 

 pata graver sig dypt ned i leiret, borer Solen sig ned i sanden, 

 så bundskrapen vanskelig kan nå den. Under en skrapning ved 

 Gjeitnesct i juni 1921 på sandbund fra 10 — 50 m. fikk vi op et 



1 Hardangerf jordens fauna. B. M. A. 1913, nr. 1, s. 64. 



2 Mollusca procured during the Lightning and Porcupine Expedition.s. 



3 Beitrag zur marinen Fauna des nordlichen Norwegens. Wissenschaft- 

 liche Beilage zuni Programm der Luisenstådtischen Oberrealschule. Ostern 

 1S87. Berlin, 1887. 



* Romsdals amts kvarlærgeologi. D. kgl. n. vid. selsk. skr. 1915, nr. 7, 

 s. 144. 



