Nr. 7] 



STENALDERSBOPLADSKHNK I ALLANENGET 



13 



hvor man kan se at flintmanglen alt har været følelig, har dette 

 en viss interesse, idet det synes at gi for haanden at bergkrystal 

 var ihvertfald et av de fors te surrogater man anvendte for flint, 

 hvad dens struktur ogsaa maatte indbyde til. Det hadde nu været 

 interessant om vi ved bopladsen i Allanenget, hvorfra vi har ca. 350 

 avfaldsstykker og redskaper av bergkrystal, hadde kunnet iagtla 

 disse stykkers fordeling paa pladsens ældre og yngre beboelseslag, 

 men fundforholdene tillater ikke slike detaljstudier. 



Langt mindre rolle har den egentlige kvarts spillet i redskaps- 

 kulluren. Det er væsentlig den hvite kvarts som har været anvendt. 

 Av den foreligger der to store i)lokke som begge bærer tydelige 

 spaltemerker, samt adskillige avfaldsstykker, men intet virkelig 

 redskap. Av aarekvarts haves nogen faa redskaper som vil bli 

 nævnt nedenfor. 



Redskaper av flint, berg-krystal og kvarts. 

 Skivespaltere. Opfatningen av dette redskaps tidsstilling 

 i nordisk stenalder er i de seneste aar væsentlig ændret. Nye fund 

 har vist at skivespalteren ikke er et redskap udelukkende ])undet 

 til Ertebolletid, men at der saavel forut som efter dette tidsavsnit 

 har været anvendt skivespaltere som 

 dog baade m. h. t. storrelse og teknik 

 staar tilbake for kjokkenmoddingernes 

 spaliere. 1 et arbeide om stenalderen 

 paa Sondmor har jeg sokt at paavise 

 at skivespaltere av smaa og delvis 

 atype former var i bruk saa sent som 

 i begyndelsen av ganggravstid^ Nu 

 kan jeg her fremlægge nyt bevis foi 

 spalterens anvendelse i yngre stenal- 

 der. Fig. 7 viser en bare 4.4 cm. lang 

 spalter av karakteristisk form og med 

 efterhuggede kanter. Uheldigvis kan vi 

 for dette stykke bare faa en tilnærmet 

 tidsbestemmelse, noget som paa denne 

 boplads ogsaa vil gjælde andre old- 



saksf ormer der vites at ha hat et langt levnetslop. Der var jo paa 

 pladsen enten slet ikke noget kulturlag eller kun et meget tyndt, 

 saa det ikke kan sees hvordan det indbyrdes forhold er mellem de 

 mange ældre og yngre former, og at slutte noget om tiden bare ut 

 fra et stykkes form, er som mange eksempler har vist ikke tilste- 

 delig, naar det gjælder vestnorsk stenalder. Saa meget tor vel dog 



Fig. 



Liten spalter. 



1 A. Bjørn, Træk av Søndmors stenalder. B. M. aarb., 1919—20, hist.-ant. 

 række, no. 4, s. 13 ff. 



