Nr. 



STENALDERSBOPLADSERNE I ALLANENGET 



19 



suncP, Diomnes og Grisvaag i Aure- samt Gutulvik i Bjørnoi^ 

 Deiimot kj endes typen fra de ostlandske Nostvetbopladser fra Gil- 

 Ivet og Haltoip i Spydeberg*, hvor der er fundet et par eksemplarer 

 som ifolge velvillig meddelelse fra konservator dr. Helge Gjessing 

 kommer meget nær tig. 37 no, 1 i Déchelette, Manuelle d'archéolo- 

 gie I, men er mindre. I Skandinavien forovrig kjender jeg formen 

 fra det store Maglemosetidsfund fra Sværdborg mose paa Sjælland, 

 men stykkerne herfra er betydelig storre end de norske, hvad der 

 vel har sin grund i at disse sidste stammer fra en tid da flintred- 

 skaperne var mindre end i ældre stenalder som alt nævnt. I stor- 

 relse og tid svarende til vore er derimot det eksemplar som er fun- 

 det paa en yngre stenalders boplads i Bohuslån^ saavidt mig be- 

 kjendt det eneste redskap av denne art fra Sverige. 



Da vi for hele Vestnorge ikke kjender en eneste kjolf ormet skra- 



a. I). c. d. e. f. 



Fig. 14 a— f. Fire flekkehor og lo tlekkcbor. 



per fra a^klre stenalder, er det mere end tvilsomt om vi her har 

 med paleolitiske relicter at gjore. Langt sandsynligere er det at 

 sætte de foreliggende stykker i forbindelse med de tilsvarende for- 

 mer fra Østlandet. Vi vet jo ellers fra den tidligere stenalder her- 

 oppe hvor lang tid det tok for kulturmeddelelser sydfra avsatte spor 

 i redskapsforraadet. De kjolformede skrapere paa Østlandet er vel 

 igjen snarest at sætte i forbindelse med skraperne fra Maglemose - 

 tidens kultur. Ifolge Breuils anforte avhandlinger dor formen i 

 Vesteuropa ut allerede i Magdalénien. At operere med relicter fra 

 en hypotetisk ul)rutt bebyggelse av Skandinavien fra solutrétid — 



1 T. 11965. 



2 T. 1182(5 og 12053. 



3 T. 10717. 



« C. 19212 og 19522 b. 



" O. Frodin, Tanums hårrads fasta fornlåmningar från stenalderen. Bi- 

 drag lill Goteborgs och Bohus.Iåns historia VIII, s. 417, fig. 107. 



