26 



ANATHON BJØRN 



1920 



for de typiske Noslvetokser som nu iiiidergaar en væsentlig foran- 

 dring i formen, hvorved trindoksen fremkommer. Det er klart at 

 materialet fra et enkelt fund ikke vil kunne vise denne utvikling 

 i alle dens detaljer, men det har dog truffet sig saa heldig, at der 

 blandt okserne fra Allanenget kan pekes paa et eksemplar der er 

 et mellemled mellem Nostvetoksen og trindoksen. Dette stykke er 

 avbildet som fig. 22 og kan fuldt ut stilles sammen med de seneste 

 Nostvetokser fra Vcspestad, hvorav en er gjengit som fig. 20 i 

 Broygers citerte oversigt over Vestlandets stenalder. Det træk ved 

 vor oks som det er vigtigst at konstatere, er den skraat slepne egg 



i i^. 



Slepen Nøstvetøks. */i. 



s(mi siden gaar igjen paa alle typiske Vestlandsokser\ og som ogsaa 

 i mindre grad kan iagttages paa det nordenfjeldske oksmateriale 

 fra stenalderen. Inden vort omraade har nemlig oksernes senere 

 utvikling været væsentlig anderledes end paa Vestlandet, der er 

 ikke fremstillet egentlige okser av Vespestad- og Vestlandstypen, 

 men trindoksen har været anvendt meget længe i diverse varia- 

 tioner som dog ikke har fjernet sig meget fra grundtypen. Fuldt 

 typiske Vestlandsokser er nord for Sondmor saa sjeldne at de maa 

 ansees som importsaker. Naar vi nu efter at ha gjort opmerksom 



1 .4. VV. Bror/y er. Norges Vestlands stenalder, s. 24. 



