28 ANATHON BJØRN [1920 



gaal alle sladier 1 likhet med sine sydligere slegtninge. Under ar- 

 beidet med materialet fra nordenfjeldsk stenalder har man vist- 

 nok anledning til at iagtta hvorledes gamle og unge redskapsfor- 

 mer anvendes side om side, men en paastand om at nslepne okser 

 hver for sig av fuldt utviklede og typologisk forskjellige former 

 som det her dreier sig om skulde være brukt samtidig synes at 

 mangle ethvert grundlag. Det maa staa fast at de fuldt typisko 

 Nostvetokser er knyttet til stedets ældste bebyggelse, som efter al 

 sandsynlighet falder i dyssetid, uten at det for nærværende er mu- 

 lig at avgjore hvor langt bebyggelsen rækker op i dette tidsrum. 

 Denne bestemmelse av Allanengfundets ovre tidsgrænse avgir ogsaa 

 en støtte for dateringen av flere flintformer, av hvilke skivespalte- 

 ren, de eneggede pilespidser samt sikkert mange av alle skraper- 

 formerne efter dette kan henfores til dyssetid. 



Videre faar vi som resultat av denne fixering av de norden- 

 fjeldske Nostvetoksers tid at formens tilstedeværelse i Allaneng- 

 fundet ikke kan skyldes en paa virkning sydfra, da saa utprægede 

 typer som de vi har gjennemgaat, forlængst var gaat av bruk 

 i dyssetid i det sydostlige Norge. Hadde vi derfor hat at gjore med 

 en kulturmeddelelse utenfra, skulde vi ha ventet bare at finde de 

 yngste former. Vi nodes derfor til at anta at overgangen fra den 

 rundtomhugne oks til Nostvetoks har lopet paralelt i de to om 

 raader, men foregaat til forskjellig tid som folge av den storre til- 

 gang paa flint nordenfjelds, hvorfor flintkulturen her har holdt 

 sig længer. Den paapekte utledning av Nostvetoksen fra den rundt- 

 om-hugne flintoks ogsaa inden vort omraade leder opmerksom- 

 heten hen paa sidstnævnte okstype. Den forekommer paa de ældste 

 bopladser, eksempelvis paa Ghristies Minde i Kristiansunds om 

 end ikke i sænlig stort antal; skivespalteren, som var lettere at 

 fremstille, har her været det egentlige huggeredskaj). Videre kjen- 

 des den fra flere sikkert yngre lokaliteter. Som eksempel skal jeg 

 ta et fund fra det kjendte findested Tornes i Frænen, hvor der 

 paa en enkelt lokalitet opsamledes bl. a. en rundtomhuggen oks, 

 skrapere og borespidser av varierende former samt et stykke av 

 en flintdolk med grov parallelhugning. Som Th. Petersen uttaler 

 i sin katalogbeskrivelse av fundet, maa denne lokalitet ha været 

 besokt til forskjellige tider i stenalderen^, men det turde i sin al- 

 mindelighet gjælde for de talrike Tornesfund at de ikke naar op 

 i ældre nordisk stenalder trods deres gamle pra'g. Et mere direkte 

 bevis for at omhandlede oksform har været benyttet i en tid der 

 maa svare til dyssetid, faar vi gjennem et fund fra Sondmor^, som 



1 T. V. S. 1910, no. 10, s. 38. 



2 T. V. S. 1916, no. 7, s. 44. 



3 Fund fra Drynjesundet i Valne. B. M. aarb. 1912. no. 8, s. 29. 



