Nr. 7] STENALDERSBOPLADSEHNK I ALLANENGET 43 



deren, og der maa da lægges vegt paa den stripede overflate som 

 ogsaa Ruskenesstykket har. Derimot bor der neppe lægges for me- 

 gen vegt paa at stykkerne fandtes i et recent lag, ti det egentlige 

 kulturlag var jo som bemerket ikke særlig skarpt markeret og en 

 omrotning kan godt ha fundet sted under paafyldningen. Dog maa 

 der virkelig ha været en senere indblanding paa stedet, idet der 

 ogsaa fandtes det i fig. 54 gjengivne fragment av et kleberstenskar 

 hvis mest fremtrædende træk er en ophoiet list lopende paralelt 

 med mundingsranden i nogen avstand fra denne. Kar av denne art 

 kj endes ogsaa fra gravfund, hvis tid man dog neppe kan komme 

 nærmere end det noget omfattende ældre jernalder. 



Hvorom alting end forholder sig med disse nu omtalte kleber- 

 stenssaker, ganske merkelig vilde det dog være om saa mange old- 

 tidsstykker skulde være kommet med i fyld hentet andetsteds fra. 



III. 



Kulturforhold. 



Det staar nu tilbake paa grundlag av de resultater vi i det fore- 

 gaaende avsnit er kommet til, at fremlægge hvad dette fund lærer 

 om kulturforhold i stenalderen nordenfjelds. Det er da nodvendig 

 endnu engang at bringe i erindring de kronologiske data om hvilke 

 der er uttalt at de gir forhaanden at beboelsen paa stedet har 

 strakt sig like fra den yn^re stenalders 2. til noget ind i 4. periode. 

 Det er her som ved saa mange andre bopladsfund lettere at peke 

 paa de ældste og yngste saker medens de redskapsformer som fyl- 

 der tidsrummet mellem disse langt vanskeligere lar sig kronologisk 

 gruppere som folge av den sterke survival i redskapskulturen in- 

 den vort omraade. Det maa derfor l)li en opgave for fremtidige 

 forskninger at klargjore dette nærmere utover hvad der er frem.- 

 fort under omtalen av de enkelte oldsaksformer. 



De to yttergrænser maa imidlertid staa fast, og vor opgave her 

 blir da at undersoke bopladsens forhold til fund fra foregaaende 

 og efterfølgende tidsavsnit av stenalderen. At forstaa forholdet til 

 et ældre tidsrum volder ingen vanskelighet, da materialet taler et 

 sprog som ikke er til at misforstaa. Ved bare at betragte de old- 

 saksformer vi i det foregaaende har kaldt relicter, under hvilken 

 betegnelse vi sammenfatter skivespalteren, de eneggede og rhom- 

 biske spilespidser samt de kjolformede skrapere, saa skjonnes let 

 sammenhængen mellem den ældre nordenfjeldske redskapskultur 

 og den som træder os imote gjennem dette fund. Ti som vi har 

 set findes samtlige disse former i den typiske skivespalters tid, 

 medens de med undtagelse av spalteren kun delvis kan paavises 



