44 ANATHON U.IOHN |1920 



i fund Ira yngre stenalder fra andre egne av vorl land og overho- 

 det ikke iitenfor delle. Allerede delle laler nu slerkl mol den op- 

 fatning som i de senere aar er kommet til orde og som gaar ut 

 paa at der tidlig i yngre stenalder er foregaat en indvandring hvis 

 bærere har bragt med sig nye kulturformer som saa blir grund- 

 laget for den senere ulvikling hele stenalderen igjennem^ Og 

 denne opfatning avkræftes ganske ved den enkle kjendsgjerning, 

 at der aldrig paa nordenfjeldske bopladser kan iagttages træk ved 

 oldsaksmaterialets sammensætning som bærer bud til os om en 

 saa sterk kontakt med andre omraader at vi er berettiget til at tale 

 om indvandringer. For nu bare at holde os til nærværende fund 

 saa sees det al man hele tiden har bygget paa gamle traditioner. 



Der kan ha og har ogsaa i stenalderen heroppe foregaat for- 

 skyvninger i bebj^ggelsen som folge av at man sokte op de loka- 

 liteter som frembod de bedste betingelser for jagt og fiske. Som 

 eksempel paa en forlatt boplads kan den her forst omhandlede 

 tjene. I det hele synes der av grunde som vi nu ikke kan efter- 

 spore at ha foregaat en sterk, kanske lolal avfolkning av Kristi- 

 ansundsoerne paa el givet tidspunkt i æ^ldre stenalder. Det kan 

 nemlig ikke paavises noget fund som kan siges at tilhore liden 

 mellem de fuldt utviklede skivespaltere og Nostvetokserne fra Al- 

 lanenget. Hvor længe de ellers i stenalderen saa godt befolkede 

 Kristiansundsoer har været ubebodd kan vi bare avgjore tilnær- 

 melsesvis, men hvad vi med bestemthel kan peke paa er at de 

 folk som i yngre stenalder igjen slog sig ned der ikke tilhorle et 

 nyt folkeelement med en ny kultur. Den forsk j el i redskapskullur 

 som let sees ved en sammenligning med inventaret fra Allaneng- 

 bopladsen og del fra Christies Minde f. eks., beror bare paa den 

 jevne ulvikling av formerne og forbedring av tekniken som var 

 foregaat i lopet av den tid som ligger mellem de to bebyggelses- 

 stadier. 



Gangen i redskapskulturens senere ulvikling paa bopladsen er 

 væsentlig bestemt av en faktor: mangelen paa flint. De slenarler 

 som er anvendt som surrogater er som vi har set mange, for de 

 ældre beboelseslags vedkommende væsentlig haardere bergarter og 

 forst meget sent kommer skiferen til. I dette forhold er der en 

 forskjel mellem denne og andre norske bopladser, hvor skiferen 

 allerede i ganggravslid var et hovedmateriale. Men her spiller 

 kanske rent lokale forhold ind, idel mere formaalstj enlige berg- 

 arter var vanskeligere al opdrive paa enkelte steder end paa andre. 

 Jeg har paa el andel sted sokl al paavise forholdet mellem flint- 

 kulturen og skiferkulturen^ og har derunder fremhaldt al skiferen 



1 .4. yuminedal. Et bosted fra den yngre stenalder, Oldtiden IV, s. 20 ff. 

 -' .4. Bjørn, anf. sted, s. 43 ff. 



