Nr. 2] ANAT. BYGNING HOS PHELIPAEA LANUGINOSA 9 



ihverlfald ikke i disse overjordiske deler, er phellogen helt over- 

 riodig og findes heller ikke utviklet hos Phelipaea lanuginosa like- 

 saa lite som hos andre orobanchaceer. Et egte korkvæv i anato- 

 misk henseende er dette saaledes ikke hverken strukturelt eller 

 efter sin oprindelse. Suberin paavises med lethet i cellevæggene, og 

 i fysiologisk henseende er dette lag uten tvil av stor betydning for 

 nedsættelsen av fordampningen. 



Jeg har ogsaa iagttat at yttenæggene i epidermiscellene (tab. I, 

 fig. 2) kan være mer eller mindre sterkt fortykket og kutinisert. 

 Undertiden sees dette som et sammenhængende kutinisert skikt 

 utenpaa det netop omtalte forkorkede lag, medens det hos andre 

 eksemplarer helt mangler og ikke synes at ha været utviklet i det 

 hele tat. Dette kutikularlag maa naturligvis være dannet av de leven- 

 de epidermisceller, men synes kun at være av betydning som tran- 

 spirationshemmende dække en kortere tid, idet planten meget tidlig 

 opnaar en endnu mere effektiv beskyttelse ved den nævnte for- 

 korkning av de ytre cellelag i epidermis og bark. I mange tiltælder 

 synes folgelig denne forkorkningsproces at ha indtraadt endnu for 

 fortykkelsene av epidermiscellene har fundet sted; ihvertfald 

 mangler ofte kutikularlaget helt. Ved disse forandringer i epidermis 

 — hvis opgave utvilsomt maa være at nedsætte transpirationen — er 

 der saaledes i nogen grad plads for individuelle variationer. De 

 synes at være fremkaldt eller ihvertfald at staa i forbindelse med 

 de ytre forhold paa en saadan maate at de transpirationshem- 

 mende forandringer indtrær efter plantens behov, og hvor dette 

 behov mangler, foregaar der ingen forandringer. Dette fremgaar 

 tydelig derav at under de skjælformede og tiltrykte blade, likesom 

 paa disses morfologiske overside, hvor epidermis allikevel er be- 

 skyttet mot uttorring, spores ingen saadanne forandringer, og 

 epidermis beholder her altid sit oprindelige utseende. Det holder 

 sig levende, med tynde cellevægger, likesom ogsaa behaaringen her 

 er vedvarende efter at trichomerne er faldt bort paa de omkringlig- 

 gende og ubeskyttede deler av stængelen. 



Kutikularlaget gir, ihvertfald i de overjordiske plantedeler, ind- 

 tryk av — naar det i det hele tat blir utviklet — kun at repræsen- 

 tere et overgangsstadium som transpirationshemmende dække. Paa 

 de underjordiske organer derimot, hvor behovet for transpirations- 

 beskyttelse maa antages at være meget ringere, finder man i almin- 

 delighet altid et vel utviklet kutikularlag, medens den ekstreme 

 transpirationsbeskyttelse som en forkorkning av epidermis og bark 

 vil yde, her, som overflodig, helt uteblir. Det er ikke usandsynlig at 

 det kan være en sammenhæng mellem odelæggelsen og forkork- 

 ningen av epidermis paa den overjordiske stamme og det forholds- 

 vis store antal spalteaapninger som findes paa den underjordiske 

 del, og som jeg nærmere har omtalt side 5. Det er saaledes en for- 

 skjel paa bygningen av epidermis paa de overjordiske og de under- 



