10 



HENRIK PRINTZ 



[1922 



If 



jordiske stængelslykker, en forsk jel som ogsaa gjenfindes i bygnin- 

 gen av nndersidens epiderniis ])aa de tilsvarende blade. 



Barken, der i'olger uniiddi'lhart under e})i(lermis, danner en 

 temmelig mægtig zone med en tykkelse av henimot halvdelen av 

 stængelens raclius. (Tab. I, lig. 1). Den bestaar av 20—30 lag av 

 temmelig ensartede parenkymatiske eeller med relativt tynde væg- 

 ger. Et tversnit viser at de ytterste er mindst og av omtrent 

 samme storrelse som epidermiscellene, altsaa 25 — 30 ^ i diameter, 

 men de skiller sig allikevel iit fra epidermis ved sin mere avrundede 

 form, hvorved der dannes talrike storre og mindre 3-mangekantede 

 intercellnlarrum. Indover oker barkens 

 eeller jevnt i storrelse og naar henimot 

 midten av barken en diameter av 50 — 

 60 //, og her findes ogsaa de storste og 

 fleste intercellnlarrum. Henimot kar- 

 strengene avtar igjen barkens celler 

 efterhvert i storrelse, og paa et tversnit 

 vil de vise sig at gaa jevnt over i kar- 

 strengenes væv. Nogen styrkeskede med 

 fortykkede tangentiale vægger, saadan 

 som det beskrives hos mange andre 

 orobanchaceer, har jeg ikke kunnet 

 paavise hos Phelipaea lanuginosa. 



Et radialt læ^ngdesnit av barken 

 (fig. 6) viser at denne dannes av 

 jevnbrede, rektangulæM'e celler, der 

 er 2 — 4, sjelden indtil 6 ganger, 

 længere end brede. Deres længde - 

 vægger er parallele med stængelens 

 længdeakse og har omtrent vinkelrette 

 tværvægger. De danner saaledes for- 

 holdsvis regelmæssige vertikale læng- 

 derækker. I cellevæggene er der talrike 

 ovale eller spalteformige porer, hvis 

 længste akse er stillet omtrent lodret 

 paa cellens længderetning. Barkcellene 

 er i almindelighet meget rike paa stivelse; særlig i den under- 

 jordiske knoldformige del av stængelen kan barken fungere som et 

 virkelig magasineringsvæv. I almindelighet er de inderste bark- 

 celler, nærmest karstrengene, de rikeste. Desuten skal bemerkes al 

 barkens cellevægger temmelig hyppig er impregnert med gars'estof- 

 fer, likesom der spredt i barken findes isolerede celler opfyldt med 

 garvestoffer. Derimot har jeg aldrig kunnet paavise kalcium-oxalat. 

 Indenfor barklaget ligger kar strengene ordnet i en kreds 

 og indbyrdes adskilt av marvstraaler. Antallet av karstrenger veks- 

 ler i de forskjellige stængler og ogsaa i de forskjellige deler av en og 



Fig. 6. Længdesnit av epi- 

 dermis og de ytre deler av 

 bariven i en ung overjor- 

 disk stængel, i^^^ii). 



