Nr. 2] ANAT. BYGNING HOS PHELIPAEA LANUGINOSA 11 



samme stængel. Talrikst er de i stængelens ovre deler, hvor antallet 

 kan være ca. 30 eller endog flere. Længer nede i stængelen smelter 

 de hyppig sammen to og to, hvorved der opstaar større og bredere 

 karstrenger, men folgelig et færre antal frie karstrenger. Mellem- 

 rummet mellem de enkelte karstrenger indtas av primære marv- 

 straaler, hvis celler saavel i form som storrelse temmelig noie stem- 

 mer overens med de tilstotende i barken og i mai-ven. Marvstraa- 

 lene er gjennemgaaende temmelig småle, i almindelighet kun faa 

 cellelag brede. I ældre stængler, hvor karstrengene ved kambiets 

 tilvekst tiltar i tykkelse, blir man^straalene mer eller mindre 

 radialt strukket og tangentialt sammentrykt. 



Et tversnit viser at de enkelte karstrenger er temmelig forskjellige 

 i storrelse og form. Hyppigst er de i tversnit mer eller mindre 

 eggformet, enkelte er bredere med flere marvkroner og viser sig i 

 hele sin bygning at bestaa av to eller flere sammensmeltede kar- 

 strenger. Andre er ganske smaa og ligger ofte sammen to og to. 

 Dette er de laterale deler av en karstrcng, hvorfra der er avsnort en 

 bladsporstreng. Karstrengene er av en aapen kollateral type. Deres 

 ytterste del indtas av leptomdelen, der hovedsagelig bestaar av 

 jevnstore og meget tyndvæggede, trange kambiformceller og 

 leplomparenkym, medens virkelige silror og anneksceller kun fore- 

 kommer meget sparsomt — om de i det hele tat findes typisk 

 utviklet hos denne art. Tvermaalet av kambiform- og leptomparen- 

 kymcellene er gjennemsnitlig 12 — 15 a. Hadromdelen utgjores 

 av erstatningsceller og vedparenkym med kar, der ligger spredt 

 eller to — flere sammen i bundter. Karrenes tversnit er 4 — 5 — 6- 

 kantet, og skiller sig paa et tversnit fra erstatningscellene ved sine 

 sterkt fortykkede og fortræede vægger. Paa tversnittet viser ofte 

 karrene sig at være avrundet i hjornene, og hvor flere kar stoter op 

 til hverandre, opstaar der paa denne maate smaa intercellularrum, 

 hvad der ellers ikke findes i karstrengenes væv. 



Mellem blotbasten og veddelen vil der allerede paa et meget tidlig 

 stadium dannes et kambium. Som regel er dette kambium ikke 

 særlig tydelig og danner ofte ikke engang nogen sammenhængende 

 zone tvers gjennem karstrengene. Det gir sig i almindelighet kun 

 tilkjende som enkelte spredte, omtrent parallele, tangentiale, tynde 

 tvei-v'ægger hist og her i overgangszonen mellem leptom og hadrom- 

 delen. Paa litt tykkere snit vil man allerede ved en meget svak 

 forstorrelse kunne bemerke dette kambium som en lysere zone der 

 adskiller karstrengenes blotbast og veddel. Interfascikulært kam- 

 bium dannes dog aldrig. Ved det fascikulære kambiums delinger 

 blir marvstraalene strukket i radial retning for at kunne holde skridt 

 med karslrengenes volumforokelse. Fig. 7 viser et tversnit av en 

 karstreng fra en ung blomstrende stængel. Inderst i veddelen vil 

 man kunne iagtta vasalprimanerne; de er trange spiralkar med 

 meget steile vindinger og er tildels sammentrykt av det omliggende 



