22 



HENRIK PRINTZ 



[1922 



bladsporstrengen en skarpere boining gjennem barken og gaar ut i 

 bladet. Den skiller sig ogsaa i den henseende at det kun er en i o r- 

 g r e n i n g av en karstreng der gir oprindelse til en bladsporstreng, 

 medens denne hos de av Hovklacquk undersøkle orobanchaceer, 

 opgives at være dannet av en hel karstreng, der pludselig ined et 

 næsten horizontalt iorlop boier ut i bladet. 



I stængeldeler hvor erstatnings- og vedparenkymcellene er om- 

 dannet til tykvæggede mekaniske celler, vil ogsaa bladsporstrengen 

 va're fortykket og forvedet paa samme maate, og hele veddelen 

 indenfor leptomet vil farves rod med phloroglucin-saltsyre. Efterat 

 bladsporstrengen imidlertid kommer ut i selve bladet, og dens delin- 

 ger til de talrike nerver i bladet begynder, forsvinder efterhvert 

 vægfortykkelsene, og i selve bladets karstrenger forekonuner saa- 

 ledes — de trakeale elementer undtat — altid kun tyndvægget væv. 



BLADETS BYGNING. 



Saavel paa den overjordiske som paa den i jorden skjulte del av 

 stængelen findes spredtsittende tiltrykte,altsaa næsten vertikaltstille- 

 de,skjælagtige blade. Deres form er omtrenlS-kantet 

 eller lanceformet med bred basis, 2 — 4 ganger læn- 

 / ', gere end brede; mot spidsen temmelig jevnt av- 



/ ', smalnende og litt uttrukket. Som unge er bladene 



,' ' tæt tiltrykt stængelen, med alderen krummer de sig 



ofte i en bue utad, særlig henimot spidsen, som i 

 almindelighet temmelig tidlig visner og falder av. 

 Bladets længde varierer temmelig meget, alminde- 

 lig 1 — 1,5 cm., og bredden vanlig ca. 0,r, cm. Ner- 

 vene dannes av et forskjellig antal store hoved- 

 nerver med et omtrent parallelt forlop, og hvorfra 

 der utgaar en del finere og kortere, forgrenede side- 

 nerver. Likesom stængelen mangler ogsaa bladene 

 ethvert spor av klorophyll. Axelknopper mangler 

 fuldstændig hos Phelipaea lanuginosa. Bladet er 

 tykkest og mest kjotfuldt ved basis og smalner av 

 opad mot spidsen. Tab. I, fig. 5, er et skematisk 

 tversnit nær bladets basis, fig. 6 nærmere spidsen. 

 Et tversnit av den nedre del av et blad er som 

 det vil sees nærmest halvmaane- eller sigdformig. 

 Ytterst paa begge sider findes en enlaget epidermis 

 der omslutter et mesophyll hvori karstrengene er 

 beliggende. Det er ingen forskjel paa mesophyllet 

 O- paa bladets over- og underside. Karstrengene ligger, 

 som det fremgaar av fig. 13, tab. III, ikke i bladets 

 midtparti, men noget nærmere dets morfologiske overside. Den 

 midtre karstreng er den storste oa de avtar i mægtighet ut mot 



Fig. 15. Blad 

 med nerver. (^.'^ 



