Del var tanken ved utgivelsen av «Bidr. til Romsdals amts kvai- 

 tærgeologi I», at arbeidet skulde bli fortsat så hurtig som mulig. 

 Imidlertid har den herskende dyrtid, sygdom og andet arbeide 

 gjort det ganske umulig a fullfore den paatenkte plan. Hvad jeg 

 nedenfor meddeler er ior det meste resultatet av een kort reise i 

 1918, som jeg foretok med slotte av en elskverdig privatmand, hvem 

 jeg hergjennem frembærer min hjerteligste takk. 



Tanken var å begynne på en noiaglig undersokelse av den lange 

 Sundalsfjord med såvidl mulig detaljeret nivellement av terras- 

 serne. Desverre blir det kun med begynnelsen. Når jeg fremlegger 

 de få iakttagelser der blev gjort, er det i håp om, at de kan bli til 

 nytte for en eller annen, som senere kan få anledning til å fortsette 

 den kvartærgeologiske undersokelse i disse egne. 



Statsmakterne har ofret adskillig på undersokelse av det faste 

 fjell; men de lose jordlags historie og utbredelse er hittil satt til- 

 side. 



Skal vårl lands kvarlærhistorie bli nogenlunde godt kjendt i en 

 rimelig fremtid, trænges der å bli utfort et stort arbeide, som 

 kræver gode arbeidskår for en hel stab av dyktige menn. 



Det måtte være rimelig, at de lose jordlag blev viet en minst 

 likeså inngående og grundig undersokelse som det faste fjell, både 

 i utbredelse, historie og ovrige egenskaper; li del kan ikke nekles, 

 at del er den lose jord som all i alt har den 

 storste interesse for os s. 



I Morener og Skuringsmerker. 



Ved Hustadviken finnes de ylterste morenrester av betydning 

 omkring Staviken — Venås. Ule ved Gule sees nok også endel små 

 morenerester, men jeg skulde tro, at disse mulig stammet fra en 

 lilen bre fra Gulbergel. Del synes ihvertfall å være få tegn som 

 tyder på nedisning vestom S t a v i k— V e n å s i den senere del av 

 istiden. 



På det faste fjell ved den nu nedlagte gamle Stavikseter sees 

 fjellet å være glatskuret med skuringsmerker n. 10° v., så skurings- 

 merkerne peker nord om Gulbergel. Det faste fjell er den gamle 

 strandflate, så skuringsmerkerne er yngre enn strandflaten. Ret- 

 ningen av skuringsmerkene passer for en bre som har gåt ut Fren- 

 f jorden og fulgt lopet mellem Aukra og Tornes i retning av Haroy- 

 sundet. 



