30 H. KALDHOL Q^^_^ 



ken, som er typisk sidemorener, markerer isens overflate under de- 

 forskjellige fremrykninger. Det laveste morenetrinn må da stamme 

 fra den lid, isen avleiret morenen mellem T o m r e f j o r d e n og 

 F 1 a t e V å g e n. Det hoiere morenetrinn markerer et fremstot som 

 har nådd lengere frem; mulig har dette lopet sammen med en bre 

 ut fra Tomrefjordens samleområde. 



A/pania (rissoa) arenare«, MiGHKLS & Adam. 

 Under navnet Alvania castanella, Dall opforte jeg i «Bidrag til 

 Romsdalsamts kvartærgeologi I pag. 63 og pi. III fig. 6 a og b en 

 Alvania (rissoa) som var funnet i de fleste kolde lerlag. Arten var 

 av mig tidligere opfort som Alvania Jeffreijsii, Valler mens den 

 av KoLDERUP anfores som Alvania punctura — if. Freele. 

 NuMMEDAL hadde den som Rissoa castanea, var. minor. For 3 år 

 siden sendte jeg et par eksemplarer til dr. Nordman, Kjobenhavn, 

 og han bestemte den til Rissoa arenarea, Mighels et Adams og 

 opforer den samtidig :::: Rissoa castanea, Mull. var. minor. Han 

 sendte mig samtidig et eksemplar tat ved Spitsbergen. 



Ved noie sammenligning med Nordmans eksemplarer, må jeg 

 erkjende, at dette er samme art. Men jeg kan på ingen mate erkjende, 

 det er en var. av Cingula (rissoa) castanea. Ved en flyktig under- 

 sokelse kan der mulig synes en viss likhet; men ved en noiere 

 granskning vil man let se, at det er to greit adskilte arter, som 

 endog må henfores til to forskjellige slegter ifolge G. O. Sars 

 inndeling av Rissoa. 



Cingula castanea har brede spiralbånd med meget småle 

 mellemliggende furer og er helt uten lengdefolder. Mens 

 Alvania (rissoa) arenarea altid har lengdefolder omenn de ofte 

 er små og kan innskrenke sig til en eller to vindinger og forst sees 

 ved en noget sterkere forstørrelse. Spiralbåndene er ali- 

 tid småle med brede mellemliggende furer. Det er derfor van- 

 skelig å forstå, at både H. J. Posselt. (Ad. S. Jensen) «Gronlands 

 brachiopoder og bloddyr», pag. 223, og Friele & Grieg MoUusca 

 III, pag. 75 er enige om, at det er vanskelig å holde R. arenarea 

 ut fra Cingula castanea Mull. 



Posselt & Jenssen angir den bathymetriske utbredelse for Rissoa 

 Arenarea 5 — 100 fv. og anforer, at den finnes fra New Foundland, 

 Vestgrønland, Spitsbergen og Vadso (Verkrutzen) Bohuslen (Loven 

 som R. Jeffreysi if. Jeffreys) Tristan da Cunha. G. O. Sars anforer 

 den ikke fra Norges kyster. Som fossil har jeg seet den opfort fra 

 Kapelbakkerne ved Uddevalla i Sverige. Fra Danmark er den ikke 

 anført. Jeg har funnet den overalt i de kolde lerlag på Vestlandet, 

 hvor jeg har sokt efter småformer. Den sydligste forekomst av 

 denne art, jeg har halt med å gjøre, erkanalen fra prestegårdsmy- 

 ren på landbruksskolen ved Nærstrand. Der var den almindelig. Så 



