Nr. 2] BIDRAG TIL MØRE FYLKES KVARTÆRGEOLOGI 43 



svakt markeret på de fleste steder så det er forst ved gravning man 

 blir opmerksom på den, da det her for en stor del er en ganske 

 liten akkumulasjonsterrasse. På en kortere strekning lengst ost ved 

 Gjermundnesbukten optrer den dog som erosions terrasse. Bolgerne 

 har nemlig på dette strok også under nutidens forhold en storre 

 magt, enn lengere nord i bukten, hvor den fremstikkende odde 

 luner bedre. I ytre del av den egentlige Tresfjord er T. terrasse 

 utmerket. 



I bunden av Tresf jorden optrer det samme fenomen som 

 på Gjermundnes. Tapestidens terrasse optrer som en akku- 

 mulasjons terrasse på de fleste steder. Dette kommer dels 

 av de mange elveløp, som munder ut her, som av den 

 ubetydelige bolgegang herinne. Men dog må der under ta- 

 pestiden ha foregått et betydelig utgravningsarbeide; for her 

 raker opp en eller to meget betydelige hauge av los materialie, 

 (sand og grus) og de kan kun være rester av en eldre dalfjdling, 

 som har eksistert for tapessenkningen. Selve utgravningsarbeidet 

 er utvilsomt blit utfort av elvene, likesom den tidligere akkumu- 

 lasjon. Den gjenværende rest er nemlig alt for stenfuU til a være 

 en avsetning i et så stille hav, som det har været herinne. Av 

 den grund går de marine terrasser så jevnt over i elveterrasser 

 og gruskegler avsat over havets nivå, at en n o i a k t i g bestem- 

 melse av tapestidens mg. på de fleste steder her er umulig und- 

 tagen ved en storre profilgravning på et dertil egnet sled. Trods 

 det jeg har bodd der i flere somre, ser jeg mig ikke istand til 

 med sikkerhet å utpeke tapestidens strandlinje på mer enn et par 

 meter nær på de fleste steder. Kommer en på et flyktig besok til et 

 sted under lignende forhold, vil denne usikkerhet kunne bli ennu 

 storre. Forst når en i detalj kan folge en terrasse fra sted til sted 

 vil dette forhold forandres. 



I tapestiden har landet her vest forst hevet sig til den nuværende 

 hoide eller noget mer for så å senke sig igjen til det nivå som vi nu 

 pleier å betegne som tapestidens strandlinje. Under denne scnk- 

 ning og den påfolgende hevning er så resterne av en tidligere befolk- 

 nings redskaper blitt rullet og slitt ofte til ukjendelighet av bolger- 

 ne, og dekket av betydelige mengder yngre avleiringer, så det er kun 

 på riktig lunt beliggende steder, man ved et heldig treff er blitt 

 istand til å påvise dem således som på Bommeloen, Slinningen ved 

 Ålesund eller på Gjermundnes. 



At tapessenkningen ikke har været en ren lokal foreteelse på 

 Vestlandet sees bl. a. av et nylig utkommet arbeide av Grønlie, 

 hvor der i et enestående gunstig profil ved Tromsø fra den nu- 

 værende havstand til over den marine grense tydelig vises, at under 

 lapestiden har landet steget minst til den nuværende hoide for så 

 å synke til tapestidens strandlinje. Han påviser også at under det 

 meget yngre trivianivå har der forekommet en liten senkning. 



