Fra 



Professor S. Sæland. 



Til Direktionen i 

 Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (Trondh jerns Museum), 



Trondhjem. 



I diiektionsmote 2. december 1919 bragte undertegnede paa bane 

 sporsmaalet om en omorganisation av selskapet i den retning at 

 dette igjen kan faa karakteren av et virkelig videnskapsselskap 

 samtidig som museums- og bibliotekvirksomheten fortsætter efter 

 sit nuværende program. I anledning herav ga direktionen mig i 

 opdrag at utrede tanken næraiere og eventuelt komme med positive 

 forslag. Jeg tiltaler mig herved at fremlægge en saadan utredning. 



Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab blev som bekjendt 

 stiftet som et rent videnskapsselskap og med et meget omfattende 

 formaal . I statuterne av 17. juni 1767 heter det saaledes: «Selskabet 

 udelukker ikke nogen grundig, nyttig eller smuk Videnskab. Dets 

 Øiemærke gaar fornemmelig ud paa Opdagelser i Videnskaberne, 

 synderlig i Landets Geographie, borgerlige, kirkelige og lærde 

 Historie, Mathematik, Physik, Lægekunst, Naturhistorie, Oeconomie 

 og Gameralvidenskaberne.» 



Dette meget omfattende formaal viste sig jo snart at være mere 

 end selskapet med sine forholdsvis beskedne resourcer, baade med 

 hensyn til pengemidler og tilgangen paa videnskabelige kræfter, 

 kunde magte. Trods mange fortjenstfulde tiltak i forskjellige ret- 

 ninger blev selskapets virksomhet, efterat dets stiftere og forste 

 drivende kræfter, Gunnerus, Schoning og Suhm, var faldt fra, av 

 en temmelig dilettantisk karakter. Selskapets skrifter tapte litt 

 efter litt sin betydning, og hverken de av selskapet opstillede viden- 

 skabelige prisopgaver eller de utsatte belønninger til opmuntring 

 av nyttige virksomheter synes i længden at ha hat sin tilsigtede 

 virkning. 



Allerede i 1849 og senere gjentagne gange blev det derfor bragt 

 paa bane at lægge selskapets virksomhet over i en ny retning; men 

 disse bestræbelser forte forst i 1874 til et positivt resultat ved ved- 

 tagelsen av den statutforandring som daværende adjunkt 

 K. Rygh med særlig iver hadde arbeidet for. Ved denne statutfor- 



