09 



fenners Skaft, — kort, ganske som hos P. norvegica. 

 Man kan imidlertid neppe betvivle, at jo dets hos mine 

 to langt yngre norske Individer bredere, i Enden mere 

 jilrundede Form under den videre Væxt efterhaanden 

 forandres til den smalere lancetdannede i Analogie med 

 det ovenfor beskrevne Forhold hos P. norvegiea. 



Første Par Brystfødders tredie Led (brachium) er 

 langs den indre Rand væbnet med 4 Torne; Fingrene 

 (3 mm lange) ere endeel kortere end Haandpalmen (3 2 /3 mm 

 lang). Andet Fodpars tredie Led er paa den indre Rand 

 væbnet med 11 Torne; Fingrene (4" ,m lange) ere af lige 

 Længde med Haandpalmen, som afsmalnes noget imod 

 dens forreste Ende. — Det børstedannede tredie Fodpars 

 sidste Led er tilspidset ligesom hos de tvende nordiske 

 Arter; det gjælder saaledes ikke om dette Fodpar, naar 

 Heller siger, at „de 3 bageste Par Thoraxfødders sidste 

 Led er i Enden stumpt afrundet." 



En videre gaaende Undersøgelse af det eneste Exem- 

 plar, som maatte skaanes, kunde ikke foretages. 



Opdagelsen af to Arter af Slægten Pasiphae ved 

 Norges Kyst er i flere Henseender af Interesse. Man 

 kjender hidtil kun en eneste europæisk Art af denne 

 Slægt, nemlig P. sivado; thi jeg maa være enig med Bell 

 (History of British stalk-eyed Crustacea p. 315) og Heller 

 (1. c. p. 243) i at betragte de af M. Edwards (Hist. nat. 

 des Crustaccs Vol. 2 p. 42 G) opførte P. Savignyi, P. 

 b revir ostris samt den af Gu er in (Iconographie du 

 Regne animal) som P. sivado afbildede Form, hvilken M. 

 Edwards ogsaa holder for forskjellig, som nominelle og 

 med P. sivado identiske. Dernæst have vi den grøn- 



