1662 



kortare sa att de ej na ens till forsta fjerdedelen af metatarsus ; yA 

 samma gang aio afven hoftema smalare, nastan cylindriska, da c. 1 

 deremot hos Rogas aro tjocka, nastan agglika. Tarserna aro hcA 

 de storre arterna i allmanhet tjocka och kloleden lang i forhallandj 

 till nilstsista leden, hos Aleiodes aro de ofver hufvud taget smakp' 

 och kloleden ej eller foga incrasserad. Klorna aro hos ett pan^i 

 arter tydligt kamlika pa undre sidan, men, da ^;i*Zf//Zws eller klo-,i 

 dynan ar sa starkt utvecklad att man svarligen kan se klornas be-l 

 skaffenhet, ar denna bildning ej af nagon praktisk betydelse. \ 



Mesostenium ar hos de storre arterna nagon gang tiitt och ■■ 

 likformigt puncteradt, stundom endast under vingai'ne och i bak- 

 kanten under speculum finpuncteradt ; hos de flesta af .4?e''orffs-arterna 

 ar det fint chagrineradt, endast en ai-t har detsamma i midten glan- 

 sande, glatt. 



Sa vidt man vet lefva alla arterna parasitiskt pa fjarilar, 

 Bonche' har visserligen upptagit en art som parasit pa Cijni^ys men 

 observationen torde tarfva bekraftelse. 



Till storlek aro arterna af detta slagte temligen stora eller 

 medelmattiga, atminstone sjunker langden aldrig under halfannan 

 linja. Fargen ar hos de storre svart med mer eller mindre rodt pa 

 kroppsdelarne och i synnerhet pa benen ; hos de mindre, som jag 

 sammanstalt sasom subgenus Aleiodes, ar fargen, sardeles pa benen, 

 blekgul. 



Betratfande dessa djurs indelning i grupper, sa har redan Wes- 

 mael forsokt en iudelning, hvarvid han framhallit dels areolans 

 liingd i framvingarne, dels afven abdominal-segmentens bildning 

 bade med afseende pa 2:a och 3:e i dess langdforhallande och det 

 4:e i afseende pa dess tydliga kantning eller ej. Detta sista moment 

 ar dock vanskligt nog att iakttaga och jag tror att Wesmael sjelf 

 dervidlag forbisett forhallandet atminstone hos en art. 



Reinhard har haft ett betydligt material for sig, fran norra 

 Europa anda till Sicilien, och har beskrifvit 29 arter, hvilka han 

 grupperat efter fitrgen siirdeles med afseende pa benen. Marshall 

 foljer denna indelning och upptager sasom Brittiska arter endast 12. 



Dessa tva aro de sista bearbetningar af slagtet som vi ega 

 och jag har med kilnnedom om de resultat hvartill dessa bada for- 

 skare kommit forsokt gruppera det material af skandinaviska arter, 

 som for narvarande aro kanda. Man kan siiga for niirvarande, ty antag- 

 ligt ar att sedan man fastat mera uppmarksamhet vid dessa sma- 

 djur och insamlingar skett, var fauna far ett ej obetydligt tillskott af 

 nya species. 



