1727 



funda, metathorace apice, pi-a?sertim femirue abrupte declivi. 

 carina mcdia distincta, area basali fere semicirculari bipar- 

 tita. Abe anticge cellulis tantum 2 cubitalibus, stigmate 

 magis minusve distincto, cellula brachiali inferne apice 

 aperta, radio, fere sub angulo recto e stigmate ejj-rediente, 

 abscissa l:a haud brevissima, 2 long-a fere apicem alaj at- 

 tingente: posticte cellula tantum 1 brachiali. abscissa l:a 

 cubiti quam 2:a haud vel vix breviore. Abdoraen segmento 

 l:o sat longo sed spiraculis ante medium sitis, terebra 

 tenui, exserta. Pedes haud validi, tibiis calcaribus parvis. 

 Mesosternum antice marginatum, sternaulis plerum((ue di- 

 .stinctis, interdum strioiatis. 



Detta sliij^te hor afveu till Pol//iiiorphi (Wesm.) och ar i all- 

 manhet liitt skildt genom endast 2 cubitalfalt och nedtill oppet 

 brachialfalt i tramvingarne sanit ej hingt skaft pa abdomen med 

 spiracuhi belagna pa midteti af petiolus. 



Nees har beskrifvit hithorande under sliigtHt Bracon och det 

 af honom uppstalda. genus Bhicus. Wesinael hopforde dem riktigt i 

 ett genus, men Haliday var den som forst uppfattat sliigtet i dess 

 renhet och det tinnes viil knappast nagot genus — mojligen med 

 iindantag af Ali/sia, — der han visat en sa framstaende formaga i 

 att ej blott skarpt karakterisera arterna utan iifven att focdeia dem 

 i grupper. Hans beskrifningar ilro sa tydliga. om man vill gora sig 

 modan att genoraliisa dessa, att man ej kan misstaga sig om den 

 art han haft ior ogon' n vid atfattandet af descriptionen. Wesmael 

 har iifveii med sin vanliga noggrannhet behandlat detta sliigte och 

 de jemforelsevis fa arter han patriitfat. I Tyskland har Kuthe egnat 

 en silrskild uppmiirksainhet lit tlessa smiuljur och lemnat beskrifniii- 

 gar af flere bade nya, och redan forut bekanta arter. men synes ej 

 haft kannedom om Halidays arbete, hvarpa Reinhard soui publicerat 

 hans arbete riktat uppmiiiksamheten och forsokt fylla de synonymi- 

 ska luckorna och i de flesta fall deri lyckats. 



Hithorande djur aro bade af ringa storlek och obetydliga till 

 sitt yttre, sa att de ej vidare adraga sig samlarens uppmiirksarahet. 

 Nagra arter har jag patrafiat, de flesta redan forut kiinda. men san- 

 nolikt kunna flera species patriiftas i vart land da man mera flitigt 

 och i stone miingd insamlar ett nodigt material. De flesta arterna 

 traffar man tidigt om varen vid sallning af lof, smolk och dyiikt pa 

 e.j alltfor fuktiga lokaler, bade i skog och pa oppen mark. 



