1753 



Dagon gang i spetsen atrundad eller nastan tvarbuggen da ofverlap- 

 pen blir synlig; oftast ar deu i spetsen skarp eller till och med for- 

 sedd med en kort uppatbojd udd eller tand; clypealgroparne aro 

 alltid tydiiga och ganska djupa, raen clypeus ar ej eller svagt af- 

 satt fran ansigtet. Maxillarpalperna aro ej langa. vanligen de 2 

 sista lederna hvardera kortare an foregaende. Antennerna aro na- 

 gongang af kroppens langd, oftast kortare, till fox'men merendels 

 borstlika, nastan raka eller i spetsen tillbakalagda, aldrig spiralfor- 

 migt hopruUade. eller med hvit ring ; skaftet ar kort cylindriskt, i 

 spetsen ej utskuret, pedicellus starkt utvecklad. annellus tydligt skif- 

 formig, strangens l:a led ar oftast svagt sinuerad, alltid atminstone 

 halften ]angre an 2:a leden. beharingen ytterst kort. stundom knap- 

 past markbar; de aro fastade nagot ofver midten af Oijat och sta 

 ganska nara hvarandra. 



Thorax ar mer eller mindre undersatsig, i spetsen koniskt for- 

 liingd bakom hofternas insertion. Pronotum ar kort med tydliga 

 epomia, som dock ej eller foga skjuta ofver tvarintryckningen. Me- 

 sonotum har alltid tydlig punctur och beharing, i framkanten ar det 

 stundom forsedt med en svag nedintryckning, dess notauli kunna 

 vara starkt utvecklade och djupa, men vanligen aro de ej eller foga 

 markerade ; scutellen iir till formen mycket olika. an hoghvalfd med 

 sidorna tydligt kantade och starkt nedsluttande mot spetsen, an ar 

 den i midten forsedd med en ranna eller svag urholkning, puncturen 

 saknas aldrig. Metathorax ar bakom hofternas insertion mer eller 

 mindre koniskt forlangd, saknar aldrig sculptur, hvilken stundom ar 

 natlikt skrynklig utan att dock bilda nagra egentliga falt ; dess spi- 

 racula ligga nara basen, aro hos de storre mera ovala. hos de min- 

 dre nastan runda. 



Mesosternum ar af stor vigt for eu noggrannare kannedom om 

 saval arter som slagten. Den undre sidan ar alltid platt, ej sack- 

 likt nedhangande ; i framkanten aro frambenens hoftpannor tydligt 

 kantade, stundom aro afven epicnemia utbildade, antin^en fuUstan- 

 diga eller ock upptill afbrutna sa att de ej na framkanten af meso- 

 sternum ; dess midtelfara eller mesolcus ar antingen djup och i bott- 

 nen finnaggadt puncterad, eller ar den nastan obsolet, endast antydd i 

 form af en fin nastan upphojd linja. Bakre delen af mesosternum, 

 som bildar mellanbenens hoftpannor erbjuda manga olikheter. hvilka 

 sasora varande fuUkomligt constanta kunna anvandas med fcrdel vid 

 grupperingen. Stundom ar midtelfaran ej baktill begransad, oftare 

 .slutes den baktill genom en mer eller mindre vinklig ribba, hvilkeu 

 stundom forlanges pa sidorna sa att derigenom mellanbenens hoftpannor 



7 



