1870 



dock som hans forsta indelning ar lattare att begagna for studiet af 

 detta genus ocli jag har derfor i det foljande hufvudsakligen fastat 

 mig vid abdomens farg sasom indelningsmoment. Da likviil stun- 

 dom vissa arter af den grupp, som har ett rodt abdominalbalte, 

 kunna variera med rent svart abdomen, har jag forsokt att tillagga 

 sadana karakterer, hvarigenom dessa kunna skiljas fran de species 

 som typiskt hafva svart abdomen. Hvad speculum betraffar sa ar 

 denna karakter af mindre betydenhet, ehuru latt upfattlig, ty deri- 

 genom komma arter att sta tillhopa som ej hafva den ringaste affi- 

 net. Salunda ser man i den afdelning, for hvilken Holmgren be- 

 gagnade namnct Lamachus i blatid andra afven M. Adpropin- 

 quator, hvilken ar vida skild fran M. Frutetorum och narstaende, 

 soiu alla tyckas lefva parasitiskt hos Lophi/rus-nvter, och jemval M. 

 aulicus, som bade till lefnadssatt och brostets bildning afviker fran 

 de egentliga L«»»rtc/tJ<s-arterna. Hvad punkturen pa mesopleura be- 

 tralfar, sa ar denna distinction for fin sasom man finner da till denna 

 afdelning raknas M. placidus, i hvars beskrifning forekommer: „Me- 

 sopleuris regulariter punctatis, interstitiis subtilissime alutaceis", 

 hvilket sistnamnda strider emot sectionens hufvudkarakter ,iutersti- 

 tiis Igevibus". Harigenom kommer denna art att langt skiljas fran 

 M. filicornis, med hvilken den har storsta likhet. 



Forster har uppstallt ett mycket stort antal genera inom hvad 

 han kallar familjen Tnjphonidce och storre delen tyckes hafva kom- 

 mit Mesoleius del. Manga af dem aro likval grundade pa rent ima- 

 giniira karakterer och pa grund deraf alldeles vardelosa. Ett bland dem 

 ar 64 Aeolometis, hvilket karakteriseras pa foljande satt: Mittelschen- 

 kel auf der Unterseitean der Basis mit einigen Ziihnchen". Ett djur med 

 sa ovanliga kannemarken borde kunna utgora typen ej eudast for ett 

 slagte utan till och med for en sarskild familj. Nar jag laste denna 

 nota charaeteristica, sa trodde jag att Forster blifvit missledd genom 

 larens beharing, hvilken stundom sa hoptofvas att man tycker sig se 

 tander. Men D:r Kriechbaumer har meddelat mig typen till detta 

 slagte, det enda jag fatt se, och da visar det sig att djuret i fraga ar en 

 Scolobates Italicus med af Dermester uppfratta lar. Detta enda ex- 

 empel borde viil vara tillrackligt for att adagalagga halten af For- 

 sters sa kallade vetenskapliga prestationer. Dock skall jag bifoga 

 ilnnu ett par af hans genera, som illustrera hans vetenskapliga com- 

 petens. Mandiblerna aro, sasom nogsatut bekant, hos alla till famil- 

 jen horande arter i spetsen 2-tandade, oberoende af den omstiindig- 

 heten att deu nedre tanden stundom iir liingre an den ofra ; men icke 

 forty framstaller Forster ett sliigte 40. Alcochera, som sages hafva: 



