1890 



ter, hvilka bade till antal, kroppsstorlek och fargernas rikedom langt 

 pfvertraffa Pneustici. Jag skall i det foljande forsoka att utmonstra 

 nagra arter, som tyckas mig likaval soni Chasmodes, Exephaues och 

 Enpalatnus bora kunna bilda sjeffstandiga slagten och vid deras ka- 

 rakteristik i framsta rummet halla mig till de af Wesmael lemnade 

 kiinnemarken, raen dessutom tillagga nagra nya iakttagelser, som 

 undgatt hans ujjpmarksamhet. Det blir da nodvandigt att narmare 

 skarskada kroppens olika delar, sasom redan Wesmael i sin inled- 

 ning till ^Tentamen" delvis gjort. 



Hufvudet ar kanske af storre betydelse hos lehneurnon an hos 

 ofriga parasit steklar saval for ett noggrannare bestammande af arten 

 som for atskiljande af konen;] vanligen ar det af samma bredd som 

 thorax, stundom ar det bredare med starkt svalda tinningar och pa 

 samma gang kraftigt bygda mandibler, ej sallan antager det, fram- 

 ifran sedt, en mera triangular form, med smalare hjessa och mera 

 hoptryckta kinder samt svagare mandibler ; puncturen ar i manga 

 fall af vigt och sarskildt galler detta om kinder och clypeus ; beha- 

 ringen kan afven vara af betydelse, men detta har sin tillampning 

 nastan endast hos hannarne, der honornas fina pubescens ej sallan 

 visar sig grofre och langre, mera raggharig. Den intryckta linje, 

 hvarigenom bakhufvudet afsattes, ar alltid tydiig och tullstandig, ej 

 allenast pa hjessan, der den ar mer eller mindre djupt emarginerad, 

 utan afven pa tinningar och kinder; i sistnamda fall visar den na- 

 gon olikhet sa till vida att deu stundom ar starkt inbojd mot undre 

 sidan, i de flesta fall ar den svagt inbojd eller till och med nastan 

 rakt fortlopande mot nedre hornet af mandiblerna. Ogonen aro i 

 allmanhet aflangt ovala, pa insidan nastan parallela eller med en 

 ytterst svag bugt ofvanfor antennernas insertion ; ansigtet ar tili 

 folje deraf ungefiir af lika bredd med pannan , epistoniat ar mera 

 sallan afsatt genom 2 parallela intryckta linjer; kinderna aro sa till 

 vida af betydelse som deras langd, eller afstandet mellan ogonens 

 nedre del och ofre hornet af mandiblerna, ej allenast ar constant for 

 flera af de storre grupperna, utan afven for hannarnes skarpare at- 

 skiljande inom narstaende species. Clypeus har redan Wesmael an- 

 vandt sasom indelningsmoment och dervid fastat sig vid framkantens 

 afrundnirig eller urbraddning, men af stor vigt for species a.r afven 

 dess sculptur och detta galler sarskilt hannarne, som nastan endast 

 harigenom kunna skarpt atskiljas. Mandiblerna, hvilkas bygg- 

 nad ej forut blifvit tillrackligt beaktad ar af storsta betydelse for 

 grupperna, sa att man knappast kan med visshet anvisa en art dess 

 ratta plats i systemet utan att taga hansyn till deras form ; hos na- 



