1891 



gra aro <le starka och aftaga foga mot spetsen, hos andra aro »ie 

 raycket svagare, afsmalnande mot spetsen och den nedre tanden mera 

 afiagsnad mot spetsen; ytterst sallan aro de ej klufna i spetsen, na- 

 gongang ar hos honaii den nedre tanden langre iin den ofre. Pal- 

 perna lemna ej nagra kannemarken, de aro hos alla, maxillar-pal- 

 perna 5-ledade med 2:a leden triangulart dilaterad, de 3 sista lineara, 

 5:e langst; labial-palperna aro 4-ledade, sista leden lang, 2:a och 3:e 

 korta triangulara; endast fargen kan nagongang vara af betydelse ; 

 men ej heller den ar fullkomligt constant. 



Ant(^nierna aro vigtiga, ej blott for gruppernas utan afven for 

 nrternas silkra atskiljande och detta galler bade honorna och han- 

 narne. Forst bor nian iakttaga deras insertion, hvilken i de flesta 

 fall hos honan ligger langt nedom midten af ogats inre orbita, hos 

 hannen af samma art nagot hogre upp; sedermera kommer propor- 

 tionen af flagelli leder i betraktande saval som dennes mer eller 

 mindre dilatering framfor spetsen ; afven fai-gen ilr af betydelse sar- 

 skilt antalet af de helt och hallet eller endast pa ofre sida-n hvita 

 lederna, hvilka bilda en ring pa flagellum, hvilken mera salian fore- 

 kommer hos hannarne. Men dessa senare aro dessutom forsedda med 

 upphojda linjer pa ett storre eller mindre antal af flagelli leder och 

 kunna i manga fall siikert atskilja narstaende arter. Dessa upphojda 

 linjer aro till en borjan svara att observera, men om man t. ex. ta- 

 ger en hanne af I. nigritarius der flagellum normalt har en hvit ring, 

 sa skall man latt pa yttre sidan af denna ring kunna observera dessa 

 upphojda linjer, hvilka sedermera kunna foljas nedat mot antenn- 

 strangen iinda till dennes 2:a eller 8:^ led. 



Thorax iir visserligen till sin allmiinna form cylindrisk eller 

 gibbulo-ciflindricus sasom Gravenhorst siiger, men har for ofrigt i sin 

 helhet ringa betydelse tor systematiken. Det samma giiller om dess 

 forsta stycke eller pronotimi, som endast ar af nagon vigt for artf r- 

 nas skillnad genom den Ijusare, gula eller hvita farg som stundom 

 framtriider pa dess bakhorn. Detta kan iifven sagas om nicsonotuin, 

 hvars notauli i allmanhet aro foga utveckiacle och hvars .-culptur ej 

 iir sardeles afvikande. Nagot storre betydelse far scntellum, dels 

 genom dess farg, dels iifven genom dess mer eller mindre kullrighet, 

 nagongang iifven genom puncturen. Men storsta vigten ligger pa 

 metathorax, hvars tiilt och ribbor intaga deu allra, storsta plat> i 

 systematiskt afseende, hvilket redan Wesmael har framhallit. Af 

 dess fiilt aro egentligen tva, som intaga en dominerande plats, nii^- 

 ligen midtelfiiitet eller areola och basalfiiltet, som Wesmael besynner- 

 ligt nog alldeles forbisett. Tviinne sarskilta former kunna anses sasom 



