1892 



typiska, den ena visar sig tydligast hos I. ea;/e«so?"ms gruppen, der 

 areolan ar af en mer eller mindre quadratisk form, langre eller kortare,. 

 med parallela sidor och kort basalfalt, hvars sidor aro foga converge- 

 rande; den andra framtrader bast hos pisorius-gru-ppen. hvarest areo- 

 lan ar starkt afsmalnande framat, ti'iangular eller pentagon med 

 starkt utveckladt basalfalt, som ar sluttande mot basen och med 

 starkt convergerande sidor. De ofriga falten och ribborna hafva. 

 afven sin betydelse, men kunna dock vara underkastade modificatio- 

 ner, sa till vida att konens sculptur ar varierande. Sa mycket kaa 

 man dock saga, att costulan, da den hos honan framtrader, alltid 

 hos hannen af samma art ar skarpt markerad, liksom att area petio- 

 laris, da den hos honan ar afsatt, den da afven hos hannen oftast ilr 

 fullt utbildad. Coxalfaltet ar hos Ichneumon alltid tydligt utbildadt ge- 

 nom en bagformig list, i motsats till Ambh/teles, hvarest samma falt 

 ej sallan ar obsolet. 



Vingarne hafva foga eller ingen betydelse for gruppers eller 

 arters atskiljande" ty areolan i framvingarne, ehuru i nagra fall af 

 vigt, ar dock ej fullt constant, liksom afven dess upptagande af den 

 recurrenta nerven. som Holmgren omstandligt behandlar, forlorar all 

 betydelse. Vigtigare ar stigmats, saval som vingrotens och vingloc- 

 kens farg, hvilken ganska ofta lemnar goda kannemarken. Bakvin- 

 garnes nervellus ar lika bildad hos alla arter och kan saledes ej 

 omnamnas sasom systematisk karakter. 



Ahdomen har stor vigt bade med afseende pa petiolus och deu- 

 teron saval som dess mer eller mindre trubbiga spets hos honorna, 

 da denna sistnarada karakter ar det enda hvarigenom Amblyteles af- 

 viker fran Jchneumon. Hvad nu forst petiolus eller det forsta abdo- 

 minalsegmentet angar, sa bor man beakta ej blott dess starkare eller 

 svagare bojning framfor postpetiolus, utan afven dennas olika bild- 

 ning i afseende pa midtelfaltet. Hos nagra grupper visar sig nam- 

 ligen detta midtelfalt, markeradt som det ar genom 2 mer eller 

 mindre upphojda linjer eller kolar, vara ungefar af samma bredd som 

 hvardera af sidofalten, om man sa far kalla dessa olika delar af 

 postpetiolus. Hos andra deremot aro dessa sidofalt mycket reduce- 

 rade och hvardera dubbelt sa smala som midtelfaltet och detta for- 

 hallande lemnar i forening med deuteri thyridier och gastrocoeler 

 jemte metathorax' areolering och mandiblerna de sakraste indel- 

 ningsgrunder for Ichneumon. Att sculpturen pa detta postpetioli 

 uiidtelparti ar af stor systematisk betydelse har redan Wesmael vi- 

 sat vid sin fordelning af sliigtet i grupper eller di\isioner. Det an- 

 di-a segmentet eller deuferon ar likaledes af stor vigt pa grund af de 



