1893 



intryckningar som finnas, af hvilka man bor noga skilja mellan de 

 sakallade (/astrocoeli, bildade af flera eller ffirre ribbor, hvilka tydli- 

 gast framtrada hos I. (jracilicornis, samt thyridiema, hvilka ligga 

 straxt bakom de forra och aro mer eiler mindre djupa, stundom 

 punktformiga eller alldeles obsoleta. Dessa bada gastrocoeler och 

 thyridier aro, utom deras betydelse for grupperingen af slagtet, af 

 annu storre vigt emedan ma.n i manga fall endast ar hanvisad till 

 dem da fraga blir om hopforandet af konen inom ett och samma 

 species. Sasom allman regel kan man antaga att dessa intrycknin- 

 gar eller fordjupningar aro starkare utbildade hos hannen an honan 

 af samma art, ej tvartom. Wesmael har afven noggrant uppgifvit 

 afstandet emellan thyridier och jemfort dem med afstandet dem 

 emeHan eller midtelpartiet af andra segmentet. Holmgreu ater har 

 trott sig gora en forbattring, da han jemfor dessa thyridiers storlek 

 med postpetioli midtelparti, hvilket ar misssyckadt sarskilt derfor 

 att kolarne pa postpetiolus stundom saknas. Utomdess har abdomen 

 i fraga om arternas gruppering afven en stor betydelse och detta 

 pa grund af segmentens articulation med hvarandra. Forhallandet 

 ar namligen det att en del species t. ex. I. lineator aro i bakkanten 

 af 2 — 4 segmeuten liksom callost uppdrifna, hvilket faller sa myc- 

 ket mera i ogonen som 3—5 segmentens bas ar forsedd med en gan- 

 ska stark tvarintryckning, vanligen i midten markerad med flera 

 fina tvarribbor, som upptaga ungefar medlersta tredjedelen. Vanli- 

 gen ar denna bildning mera markbar hos arter med temligen stark 

 .«culptur ; hos andra t. ex. I. fabricator ser man knappast antydning 

 till en dylik depression och da endast vid basen af 3:e segmentet. 

 De sista segmenten eller analvalvlerna, 2 dorsal- och en ventral-val- 

 vel aro visserligen af vigt, sarskilt hos Ambli/telerna, der ventralval- 

 velns form far afgorande betydelse for sa val gruppers som arters 

 riktiga uppfattning, men har ej nagot vidare varde hos Ichneumon 

 med undantag af dess farg, som i manga fall kan underliitta artens 

 igenkannande. Hvad angar den sakallade /»//crt ventralis eller kol- 

 formiga uppdrifningar pa nagot af ' de medlersta segmenten, sa ar 

 den fullkomligt constant hos arterna, men kan dock stundom variera 

 efter konen ; i allmanhet torde kunna siigas att de 2 — A ventral-seg- 

 menten hos lchneumon hannarue aro forsedda med en dylik kol, dock 

 forekomma ej fa arter af Amblyteles der samma forhallande eger runi. 

 Benen aro bland de organ, sora intaga en ej ovigtig plats sa- 

 val i fraga om arternas skarpare atskiljande som aven vid doras 

 gruppering och detta giiller nara nog om alla de sarskilta delarne. 

 Hvad forst hofterna angar, sa iir deras farg ej silUan bestilmmande 



