2 1 08 



Genus Platylabus (Wesm.). 



Artenia af detta jslagte iiro riitt talrika och sarskildt inont 

 pedaforius-grup^pen tyckes det .som vi skuUe ega flera species ati nian 

 forut auat. De aro i allmanhet sma och af en mera spenslig form : 

 hufvudet har clypeus i spetsen oftast mer eller mindre afrundad ; 

 mandiblcrna aro i allnianhet svaga, afsmalnande mot spetsen, den 

 nedre tanden kortare an den ofre, som ar skarp ; ansigtet har upp 

 till en i midten afbruten bagformigt upphojd linja, interantennal- 

 tuberkeln svagt utveckUid ; pannan har antenngroparne sma, man- 

 formiga oeh pa iiamma gang ar den baktill framfor ocellerna tem- 

 ligen starkt puncterad, eller aro des*a starkare utvecklade och pan- 

 nan baktill slat eller otydligt puncterad. Antennerna aro fina, nagot 

 tjockaire framfor den starkt uttunnade spetsen och oftast jnydda med 

 en hel eller half hvit ring, som oftast upptager 8 — 11, \2 lederna; 

 de aro aldrig spiralbojda, utan bojda mot spetsen hos honan; skaftet 

 kort men djupt utskuret. Thorax har sallan notauli antydda; mes - 

 notum mer eller luindre tiitt puncteradt; metathorax med lang area 

 petiohxris, som riicker ofver midten. areohxn i allmanhet transversel, 

 area dentipara ofta uit^d tagg, hvilken dock ej bor tilUiggas den 

 befydelse soni Wesmael tillade densamraa. liksom iifven spiracuh\, 

 hvilka ofverhufvud iiro sma, ej kunna anviindas sasom karakterer 

 for grupp-indelning. Scutellen iir vanligen kantad pa sidorna iinda 

 till spetsen, nien nagra arter gora derifran undantag, hvilka endast 

 aro kantade viil l)asen eller pa sin hojd till midten. Vingarne iiro 

 i alhniinhet khira med morka nerver, stigmat stundom varierande 

 till farg efter de olika konen, ar teinligen smalt. Abdomen har 

 olika form hos de olika grupperna, men dess sculptur, siirskildt ]>a 

 druteron med dess thyridia, iir af stor betydelse, liksom iifven peti- 

 olus spehir en gauska stor roie i afseende pa dess form. Wesmael 

 lade stor vigt dervid och ansag dess starka nedplattning vara det 

 mest utmiirkande for hela afdelningen Plutyuri, dock visar Pl. nl- 

 binus (Grav, = errahundus Wesm.) en bildning, som ej kan anses 

 forenlig med slagt karakteren, lika litet som hos Pl. cof/iurnafus. 

 1 afseende pa ventralsegmenten iir honans ventralvalvel starkt ut- 

 bildad, sa att den nar niistan till sista ryggsegmentets spets, men 

 hos Pl. nif/ricollis iir terebran bildad sasom hos Icluieiimon, smal, 

 fritt utstaende och ventralvalveln mera tillbakadrageu. Benen iiro 

 ej siirdeles grofva, pa bakbenen iiro tibierna bojda och liksom do 

 friimre niistan utan spar till de fina taggar, som forekomma hos 

 Anibhjtelerna. Tarserna iiro likaledes pa undre sidan ej borsttaggiga, 



