2346 



sa finner man att hos alla dessa genera med kort metathorax, denna 

 area postica stracker sig hogt upp, sa att den ofverstiger midten 

 och narmar sig den framre bagen, hvarigenom den s. k. areola, i 

 fall den vore fullstandig, skuUe blifva transversel. Vauligen har 

 afven metathorax hos dessa genera en mer eller mindre utbildad 

 sidotagg, som likval hos hannarne iir mindre markerad. 



Framvingarnes uerridus ar visserligen hos Goniocrijptus alltid 

 constant belagen bakom cubiti furca, men nagon gang intraffar 

 samma forhaUande hos andra genera, som normalt hafva nerrulus 

 incident eller antefnrcalis. Vigtigare ar cubiti ramus, som hos de 

 flesta genera ar forsedd med knii niistan i midten och oftast med en 

 derifraii utgaende ramellus, liingre eller kortare. Hos de beslagtade 

 genera Gamhrus, Hi/cjrocri/ptus och Hflplocryptus ar denna nerv svagt 

 bojd, utan kna eller ramellus. 



Abdomens petiolus eller forsta segment ar iifven af stor vigt 

 for generas karakteristik, hvarfore nagra ord om dess biklning ej 

 torde vara ofverflodiga. Hos de 3 hvarandra niirstaende genera Go- 

 niocryptus, Liocryptus och Brachi/cryptus iir den platt, spiracula be- 

 liigna langt bakom midten, dorsalkolarne saknas fuUstiindigt. Hos 

 de ofriga ar petiolus i spetsen nedbojd, spiracuia ligga ej liingt 

 bakom midten och oftast kunna 2 dorsalkolar observeras, utgaende 

 antingen fran basen, sasom hos Hi/grocryptus, och da fortsafcta ut pa 

 postpetiolus, eller ock taga de sin borjan pa liingre afstand fran 

 basen och ligga da nara inpa sidokolarne ; dessa senare aro stundom, 

 i synnerhet hos hanoarne, svagt antydda. Vid basen af petiolus ser 

 man stundom, sarskildt hos honorna af Spilocryptus, ett tandformigt 

 utsprang, hvarigenom arterna af detta sliigte, utom andra karakterer, 

 kunna skiljas fran Hoplocryptus. Af de ofriga segmenten ai'o de sista 

 hos vissa honor med lang terebra i spetsen forsedda raed en fin 

 meuibran, som tydligast framtrilder pa 7:e. svagare pa 6:e eller 5:e, 

 hvilken siilUin iir hvitaktig utan att bilda nagon fliick. Afven tere- 

 bran ilr af betydelse sa till vida att den hos en del slagten iir i 

 spetseu mer eller mindre spjutlik, hos andra t. ex. Hoplocrypfus iir 

 den i spetsen kort, men likformigt tillspetsad, och redan hiirigeuom 

 kan detta sliigte skiljas fran Spilocryptus. 



Da nagra af de arter, som uppforts under Spilocryptus, kunna 

 bilda ett eget sliigte narmast Hygrocryptus, bor en foriindring goras 

 i uppstiillningen af genera under Jih salunda : 



hh) Anus feminBe semper, maris saepissime macula alba. discum 

 totum segraenti 7:i occupante ornatus. Ala3 aieola uiagna 

 lateribus haml vel parum convergentilius. 



