2394 



krafter for att vi sbola raed sakerhet kunna yttra oss om deras han- 

 nar, ty hvad honorna angar hafva vi i antennernas bildning, scopu- 

 lans starkare eller svagare utveckling ett sakert criteriuin for artens 

 f.iststallande. 



Wesmael har redan i sin /rentamen' pavisat betydelsen af 

 den bakhofternas bildning, soui man kallar scopida, men att han ej 

 uppfattat den i samma betydelse som senare Ichneumonologer fram- 

 gar tydligast af hans beskrifning pa 1. gradarius 47:bis der det heter: 

 ^coxse — posticae subtus subtiliter confertissime punctatte, dense et 

 brevissime pubescentes" ; ty detta ar hvad vi nu kalla scopula, som 

 hos denna ifragavarande art, hvarom nagot tvifvel ej kan rada, ar 

 starkare utvecklad an hos I. confasorius, trots det att Holragren 

 staller den i afdelningen „coxa3 posticge feminarum subtus nudte et 

 simplices", men likval i diagnosen tillagger den ^scopula subdistincta". 

 Holmgrens indelning efter scopulans nar- eller franvaro forsvagas 

 ytterligare deraf att han hos I. confusorius i dess diagnos upptager 

 ^scopula interdum subobsoleta". 



For forsta gangen infor Wesmael i Mantissa den olika scul- 

 pturen af mellaubenens hofter, som han omnamner vid I. niolitorius 

 och I. extemorius, och detta har nog sin betydelse, fastiin ej i jem- 

 forelse nied bakhofternas punctur och beharing. 



17. I. coifNsorius (Grav.). 



Var. (?) Abdomine segmento 3:o nigrofusco. fascia 

 media rufescenti, coxis posticis scopula fere nulla. 



Funnen i norra Lappland. Troligen en sjelfstiindig nurdisk 

 art, men da jag ej sett mer an ett exemplar. sa vill jag hellre upp- 

 taga den sasom en varietet an beskrifva den sasom nytt species. 



19. I. validironiis (Holmg.). 



I. luctaiorius var. .5:ter Wesm. Mantissa pag. 1 HO. 



30. I. crassitarsis (Thoms.). 



I. insidiosus (Kriecbb.). 



Aum. 1. Man skuUe kunna stalla denna art nara vid I. in- 

 sidiosns (Wesm.), men dels ar sculpturen pa metathorax med dess 

 finpuncterade, determinerade area petiolaris ofverensstammande med 

 de arter soni hora till luctutorius-grxi-ppen, dels har hannen samma 

 langstrackta form som forekommer hos sistnamde grupp. 



