2421 



u. parallellus fran dess bakre ofre horn, dess nedre bakre vinkel 

 ar iner eller mindre spetsig; nervulus ligger stundom sned, 

 oftast ar den vertikal ; radii sista stycke ar afven af betydelse, 

 sa till vida att det stundom ar rakt, stundom svagt bagbojdt, 

 on karakter som Holmgren red^n pavisat. 



Bakvingarue aro afven i systematiskt bJinseende af stor 

 betydelse, ty med deras tillhjelp kunna vi fordela slagtet pa 

 3 subgenera. Det forsta har alltid nervellus snedtliggande och 

 oftast bruten nedom midten; det andra har nervellus rak, ver- 

 tical och ej bruten samt pji samma gang cubitus afven vid 

 basen tydlig; det 3:e innefattar de flesta af de sma arterna, 

 hos hvilka nervellus ar vertikal och ej bruten samt cubitus 

 vid basen utplanad eller atminstone obsolet. 



Abdomen ar hos honorna raot spetseu mer eller mindre, 

 stundom knifFormigt hoptryckt; dess terebra ar oftast kort, sa 

 att den ej skjuter ofver abdomens spets, men sallan ar den liingre 

 och da antingen fin och bojd eller lang och rak; l:a segmen- 

 tet har alltid spiracula belagna nara vid basen, det ar mer 

 eller mindre dilateradt mot spetsen och har en bagformig in- 

 tryckning framfor spetsen, fastJin morendels afbruten i midten, 

 basalgropen jir alltid tydlig och derifran utga stundom 2 fina 

 kolar, sculpturen vauligen tydlig, fint nalritsad eller chagri- 

 nerad; det 2:a har stuudom en sned intryckning framfor spet- 

 sen, ej sallan framtill vid sidorna en intryckt linja, som inne- 

 sluter ett triangulart falt, i hvilket thyridia framtriida, scul- 

 pturen stuudom likadan som hos l:a segmentet; det 3:e har mera 

 sallan spar af sidointryckningen och ar i allmanhet utan sculptur. 



Benen aro ej spensliga, bakbenens hofter stundom starkt 

 utvecklade, da pa samma gang lar och tibier ganska grofva; 

 dessa aro ej belagda med taggar och hafva sporrarne, ehuru 

 stundom grofva, dock jemforelsevis korta, sa att de ej riicka 

 till midton af metatarsus; tarsernas leder aftaga i langd, stun- 

 dom sarskildt pa baktarserne Jir kloleden starkt utvecklad och 

 betydligt liingre an nast sista leden, pulvilhis eller klodynan 

 iir hos flera arter lang sa att den skjuter ofver klorna ocb 

 hari ligger en vigtig karaktcr, med hjelp af hvilken man kan 

 hopfora de l)ada konen af en art. 



Hithorande djur iiro lifliga i sina rorelser, af ringa kropps- 

 storlek och lefva till storre deleu parasitiskt pa fjiirilar, nagra 

 fii pa svampinsecter. De hafva ingon vidare tockning och detta 

 i forening med deras obetydliga kropp gor, att samlaren ej 

 sardeles fiister sig vid dem. Hiiraf kau man forklara, att Gra- 

 venhorst endast kunnat upptaga ett fatal spccies, samt att han 



2 



