majriii, basibus approxiniatis, æqve longi ac lati iiiargine aiitico qvain postico aluivaiito 

 longiore, piguiento magno supra viso reuiformi. Sqvamæ antenn, interior. vix Stia parte 

 peduiiculis loiijiiores, angustc lineares. apiceni vei-sus paulo attenuatæ et fere ad lineam 

 rectani truncatæ, niargine externo iu (lentes 7—8 validos antice vergentes anteriorem an- 

 gulum inteniuni longe superautem diviso, setis margiuis interioris et apicis circiter 21). 

 Pedes tenuissinii postice valde longituilinc increscentes, par posticuni roflexiim ad apiceni 

 segnienti ultinii porrectuni; pars eoruni tenninalis in paribus posterioribus articuluni antece- 

 deiiteni longitudine longe superans, articulo ejus Imo ceteris 2 junctis duplo longiore. 

 Telson ad aiiicem ad lineam rectani truncatum, niarginibus lateralibus leviter concavis, 

 aculeis tenninalibus fortissimis et in feniina fere æqvalibus. Appendicum candæ lateralium 

 hniiina intenia extcrna (ivarta parte brevior, margine interiore sub setis marginalibus 

 in tota longitudine subtiliter serrulato. Longit. feniinæ adultæ circiter 11 Mm. 



Kropsfornien er bos denne Art forholdsvis endnu noget spædere og mere lang- 

 strakt end hos E. Goesii. Rygskjoldet er ovenfra seet (Fig. 1) fortil snålere og udvides 

 tydeligt i sin hageste Del. Dets forreste Rand eller Panderanden (cfr. Fig. 10) er tem- 

 melig stærkt bueformigt hoiet og paa Midten noget uddragen eller fremstaaende, uden 

 imidlertid at danne nogen saadan distinct smal tungeformig Fortsats som hos E. Goesii. 

 liagkroppen er noget skjøndt ikke betydeligt smalere end Rygskjoldets forreste Del og 

 forholdsvis noget længere end hos foregaaende Art; navnlig er sidste Segment usæd- 

 vanligt stærkt forlænget og omtrent af samme Længde som de 2 foregaaende Segmenter 

 tilsammen. 



Øinene (cfr. Fig. 10), der ligesom hos foregaaende Art ere fæstede tæt sammen 

 med sine spids tilløbende indre Ender, ere forholdsvis noget mindre end hos denne Art, 

 ikke saa stærkt afplattede og mindre uligesidede, medBreden og Længden omtrent lige- 

 store. Pigmentet indtager som hos foregaaende Art en betydelig Del af Øinenes øvre 

 Flade og viser som hos denne en tydelig nyredannet Form, idet den indre Rand i Midten 

 er dybt udrandet. 



De øvre Antenner ere fuldstændig af samme Form og Bygning som hos foregaa- 

 ende .Vrt. Derimod viser de nedre Antenners bladdannede Vedhæng (Fig. 3) et temmelig 

 forskjelligt Udseende. Det ei- betydeligt smalere og mere langstrakt, mere end .5 Gange 

 saa langt som bredt og noget afsmalnende mod Enden, der er næsten lige afskaaret med 

 det indre Hjørne kun lidet fremragende. Den ydre lige Rand, der hos foregaaende Art 

 var fuldkommen jevn og glat, er her delt i (i— 8 stærke fortilrettede Tænder, hvoraf den 

 forreste indtager det ydre Hjørne af Bladets afskaarne Ende og med sin Spids langt 

 overrager det indre Hjørne; den bågeste Tand udgaar omtrent fra Enden af Bladets første 

 Trediedel og bag denne er den ydre Rand fuldkommen glat og jevn. Den indre Rand 

 viser en svag og jevn Convexitet og fra denne og Spidsen udgaa omtrent 2(; lange 

 Fjærbørster. 



