31 



et anttTodonti fore lonnitudiiu' æqvali. Podes tenuissinii et (ivani iii K. sernito adlnic 

 manis eloIl^;uti. parte tenniiiali in Inio pari articiilo autecedeiiti lonnitudiiie jeqvali in 

 eeteris jiarilnis innlto lonjiiore; ulfinunn par retiexiini ad apiteui IVre telsonis porrectuni. 

 Telson tonna fere eadein ac in 1'.. senata, niarfiine jjosfico ad iineani rectani trnncato, 

 aculeis terminalibus validissinus et in feniina fere æqvalibus, diniidiani telsonis lon^itu- 

 dinein leqvantibns. Ajjpendieuni eandæ lateraliuni laniina interna oxterna i)anini lirevior, 

 niar^'ine interno suli setis niarfiinaiibus subtiliter serrnlato. Appendix niaris peduncuii 

 antenn, snperior. teruiinalis qvani in eeteris speeieiins major setis densioriljiis et ioiiffio- 

 ribns. i.ongit feminu' adnitu' parum snpra I) Mm. 



Denne Art kjendes strax fra de Hvrige ved den usædvanliRt brede oj; phunpe Form 

 af Korkroi)pen, der fortil er ligesaa bred som iiagtil (cfr. I>'i;i. I:i); seet fra Siden (Kig. 

 14) viser den forreste Del foran Tverfuren sig oventil meget stærkt hvælvet eller ligesom 

 pnklet og oi)fyides uæsten ganske af den hos nærværende Art sa^rdeles volnminosc Tygge- 

 mave. Hygskjoldets forreste liand (cfr. Fig. 18) er i Midten temmelig sta^rkt udbugtet, 

 dannende en bred, jevnt tilrnndet, mellem Basis af Øinene fremskydende 1'andeplade. 

 Bagkrojjpen er som hos de øwige Arter af en meget spinkel Form og næsten overalt af 

 samme Brede; dens sidste Segment er forholdsvis kortere end hos foregaaende Art O" 

 paa langt nær ikke saa langt som de "2 foregaaende Segmenter tilsammen. 



Oinene (cfr. Fig. l!S) er hos nærværende Art nsa-dvanlig sniaa og deres Insertions- 

 jinnkter adskilte ved et temmelig betydeligt Mellemrum, hvorved det foiTeste Parti eller, 

 om man vil kalde det saa, Ausigtsdelen faar et ganske særeget Physiognomi. Deres 

 Form er ogsaa uoget forskjellig fra samme hos de øvrige Arter, idet her den forreste og 

 hageste Rand næsten ere lige lange og Brede og Længde omtrent ens, hvorved de faa 

 en mere regelnuessig kort pa'redannet Form ; ogsaa ere de mindre afplattede, saa at de 

 seede fra eu af Kanterne (cfr. Fig. 14) vise en temmelig regelniæssig oval Form. Pig- 

 meutet, der er af en dybere carminrod Farve end hos de 2 foregaaende Arter, indtager 

 her en forholdsvis betydelig mindre Del af Øiets øvre Flade og viser sig indad jevnt nd- 

 randet og hos levende Exemplarer begra-ndset af en smal kridhvid Linie. 



De nedre Ajitenners l)laddannede Vedhæng (Fig. 15) er forholdsvis mindre og 

 smalere end hos de foregaaende Arter, kun lidet overragende de øvi-e Antenners Pedunkler 

 og kun Vs hengere end de undre .\ntenners Skaft. I sin Form ligner det forøvrigt meget 

 samme hos E. Goesii. Iwgesom hos denne Art er det i Enden meget skjævt afskaaret 

 med det indre Hjorne in<ltagende omtrent V? af Bladets hele Længde. Den ydrc Piand 

 er fuldkitmmen jevn og glat, i sin forreste Del meget svagt concav og ender med en 

 stærk tornfonnig Fortsats. Fra den indre svagt bøiede Rand og Spidsen udgaa tilsammen 

 omtrent 'Hi lange Fjærborster. 



2det Par Kjævefodder ligne samme hos foregaaende Art, alene med den Forskjel, at 

 na'stsidste Led er noget mere forhenget og omtrent at samme Længde som det foregaaende Led. 



/' 



