44 



Spidsen bærer tilsammen omtrent 30 lange Bftrster. Disse Antenners Skaft er meget 

 jihnnpt, ikke fiildt V;, kortere end Bladet og dets 3 I. ed iiæstcn indbyrdes af samme 

 Læiigde og meget skarpt afsatte fra hiuanden. Svoben er stærkt udviklet og endnu noget 

 længere end de ovre Antenners ydre Svøbe. ' 



Ove r hel) en gaar fortil uil i en sta-rkt fremspringende tilspidset Fortsats, der 

 naar Dyret sees fra Siden (Fig. 2 og li)) træder frem foran Mandiblerne. Inderla^bcii 

 er af sædvanlig Form. 



Mandiblerne (Fig. 5) ere meget stævkt forhrngede, idet deres øvre Ende er 

 uddraget i en lang Spids. Den nedre Ende er som sædvanligt stærkt indbøiet og øxe- 

 formigt udvidet, men viser en fra samme lios foregaaende Slægt temmelig afvigende Be- 

 væbning (se Fig. 0). Det forreste Parti dannes vel som hos foregaaende Sliegt af 2 jjua 

 høire og venstre Mandibel forskjelligt formede hiuanden tildels dækkende 1'lader, men 

 disse Blader ere her delte i et langt storre Antal Tænder. Mellemrummet mellem dette 

 forreste tandede Parti og Molarprocessen er meget større end hos de øvrige Mysider og 

 forsynet med et større Antal cilierede Torner. Paa venstre Mandibel tælles 10 saadanne 

 omtrent af samme Udseende som paa samme Mandibel hos Ei-ythrops; paa høire Mandibel 

 lindes ogsaa 10, men meget kortere og længere fra hinanden adskilte Torner; af nogen 

 l)ladeformig Udvidniug som hos Erythrops findes her derimod ikke noget Spor; alle Tor- 

 ner udgaa den ene ved Siden af den anden fra den lige indre Piand. Mandibularpalpen 

 er kortere end selve Mandibelen, forøvrigt omtrent af samme Bygning som hos foregaa- 

 ende Slægt. 



Iste Par Maxiller (Fig. 7) adskille sig fra samme hos Erythrops derved, at 

 den ydre Gren i sin ydre Kant har en knudeformig Udstaaenhed eller Afsats. Forøvrigt 

 stemme de i sin Bygning i det ^'a^sentlige overens med samme hos ovennævnte Slægt. 



2det Par Maxiller (Fig. 8) ligne ogsaa i sin almindelige Bygning samme af 

 Erythrops, men vise dog enkelte Afvigelser. Saaledes er Endeleddet her betydelig sma- 

 lere og mere langstrakt og rigeligere børstebesat saavel i den indre som ydre Kant. 

 Viften er forholdsvis betydelig mindre udviklet, af triangulær Form med den ydre Raud 

 kun svagt bueformigt bøiet og det forreste Hjørne uddragen i en tynd Spids. 



Iste Par Kjævefødder (Fig. 9) ere forholdsvis af kraftigere Bygning end hos 

 foregaaende Slægt og udmærkede ved den stærke Udvikling af saavel Svømmepalpeu som 

 Viften. Isan- er denne sidste af en forholtlsvis meget betydelig Størrelse, næsten lige 

 saa lang som Basaldelen og af øxedanuet Form, idet den forreste Rand ved Basis danner 

 en stærkt fremspringende triangulær. Fortsats. 



2det Par Kjævefødder (Fig. 10) vise i det Væsentlige den for foregaaende 

 S]a'gt characteristiske Bygning, men adskille sig ved en langt stærkere Udvikling afBasal- 

 leddet; dette er særdeles bredt og opfyldt med stærke Muskler, hvoraf især er iøiuefal- 

 dende 3 tvergaaeude Bundter, der tjene til at bevæge den stærkt udviklede Svømniepalpe. 



