14 



tornformig Fortsats. Den egentlige Antenne tager sit Udspring fra det indre og forreste 

 Hjorne af Itod.lelen med et i<ort ufuldstændigt fra samme adskilt Grundled og er ialmin- 

 deliglifil rettet skraat udåd og fortil under det bladformige Vedhæng. Skaftet, der ikke 

 fuldt (ijinaar samme Længde som de (tvre Antenners Pedunkel og paa langt nær ikke naar 

 til Kilden af det bladformige Vedhæng, bestaar foruden det ovennævnte Grundled af 2 

 siiiipclf cylindriske Led, hvoraf det sidste er længst. Svøben er særdeles lang, endnu 

 noget længere end den ydre Svøbe paa de ovre Antenner, og sammensat af et særdeles 

 stort Antal korte Led. 



Overlæben danner som hos Mysis en mellem de undre Antenners Roddele 

 beliggende temmelig stor, fortil i en stump Spids udgaaende hjelmformig Fremstaaenhed. 



Underlæben liar 2 ved et dybt Indsnit adskilte, i den indre Kant med stive 

 Haar besatte afrundede Endelober. 



Man di ble r ne (Tab. 1 Fig. 8) have, naar Dyret sees fra Siden (Fig. 1 og 3), 

 Udseende af pæreformige skraat fortil rettede Organer, der for en stor Del ere ubedæk- 

 kede af Rygskjoldet og hvis øvre spids tilløbende Ende udgaar fra den over Rygskjoldets 

 forreste Del sig bcfindende Tverfure. Deres nedre stærkt indbøiede Ende (pars incisiva) 

 udvider sig øxeformigt og viser (Fig. 9) som hos Mysis en forreste tandbærende og en 

 bågeste skraat afsaaren Gren, hvilken sidste forestiller den saakaldte Tyggeknude (pro- 

 cessus molaris). Mellem begge tindes et vist Antal grove tornformige Fortsatser, der 

 imidlertid jiaa høire og venstre Mandibel ere af et meget forskjelligt Udseende (Fig. 9). 

 Paa venstre Mandibel tindes her kun 3 særdeles grove noget bøiede og tæt haarede Bør- 

 ster. Paa høire Mandibel træder i disse Børsters Sted en bred pladeformig Udvidning, 

 der først i Enden \iser sig delt i 8—10 skarpe Spidser ligesom Tænderne paa en Saug. 

 Den forreste tandede Gren viser sig ogsaa forskjellig paa de 2 Mandibler. Paa venstre 

 Mandibel liestaar den af 2 omtrent ligestore pladeformige tildels hinanden da^kkende 

 Lameller, hvoraf den ene er delt i 4, den anden i .'J stærke Tænder; paa høire Mandibel 

 tindes vel ogsaa 2 tandede Plader, men den ene af disse har her antaget et ganske for- 

 skjelligt Udseende og viser sig som en liden paatvært stillet, ved Basis indkneben eller 

 ligesom stilket, i Knden uregelmæssigt foldet og fint saugtakket Fortsats ; den anden er 

 kun delt i 2 grove og brede Tænder. Ogsaa i Molarprocessens Form vil man tinde For- 

 skjid. Paa høire Mandibel er den saaledes mere skraat afskaaret end paa venstre, og 

 den af talrige ved bugtede Tverfurer adskilte tandede Cristæ bestaaende Tyggetlade synes 

 her at indtage et betydeligt større Rum end paa den anden Mandibel. 



Manilil)ularpulperne (Fig. 8) ere stærkt udviklede og ikke saa ubetydeligt 

 længere end selve Mandiblerne. Af deres 3 Led er det Iste meget kort og smalt; det 

 2det derimod det længste af alle, ])ladeformigt, svagt S-formigt bøiet og i begge Kanter 

 forsynet med talrige Fjærbørster. Sidste Led, der kun er lidet mere end halvt saa langt 

 som foregaaende. med hvilket det ialmindelighed danner en stærk knæformig Bøining, er 



