55 



idel riinleii hor er luldranet i et spidst HjiiriH'. riiiiddclbart biifi dcniit' Vinkel er Side- 

 nuideiie i en kort l'dstriekniim lievjeltnet med li sniaa forfilrettede 'lander. 



De ovre Antenners l'edunkler {Vin. " ere teuinieiin store o^i tykke, niere end 

 halvt siUi lan^e som Hy},'skjoldets Brede fortil. Ueres Iste Led dakkes næston franske 

 af Øiejdaden. saa at alene dets forreste Kand vi.ser sij; foran Pladcns itand. hette Led 

 er kun lidet liredere end de lid^'ende o^' den hete l'e(liiiikel derfor na'sten overalt af 

 ens lirede. 



De nedre .Vntenners liladdanuL'<le \C(lha'nti (Fig. ti| overrager de ovre Aiileiiners 

 1'ednnkler med mere end Tredieparten af sin liivnfjde og er næsten V» længere end de 

 nedre .Vntenners Skaft. Af Fonn er del meget smalt rliombiskt, niesten 4 (iange saa 

 laugt som bredt, med den indre Kand meget svagt conve.v, den ydre fnldkonimen lige og 

 endende med en stærk lige fortil rettet tornformig Fortsats. Fnden er suadeles skja-vt 

 afskuaret i Retningen iinlenfra udåd. med det indre Iljorne skydende frem i Form af en 

 stor lige fortilrettet. tungeforn)ig F"ortsats, der indtager noget mere end Va »* li^le Bladets 

 La-ngde. Denne Fortsats er rundtom lif^osom heie den indre Kand liesat med en ta't 

 Kad af omtrent 4S lange Fjærbørster. 



Fodderne er hos denne Art af en ganske usa'dvanlig sta^rkt forhenget traaddannet 

 Form og ere saa fragile, at det kun sjeldent lykkes at faa et F.\emi)lai-. j)aa hvilket de 

 alle ere i Behold. Lste Par, som er det korteste af alle. rakker fortilstrakt betydeligt 

 udover F-nden af de o\Te Antenners Pedunkler: de tolgende tiltage særdeles hurtigt i 

 La-ngde. saa at de hageste næsten ere dobbelt saa lange. Det bågeste Par rækker til- 

 bagestrakt langt udover F'iulen af sidste Bagkroi)ssegmenL na'Sten til Fnden af det midt- 

 terste Halevedha^ng. Som hos Slægten Erythrops er det isa>r F^ndedelen eller Tarsen, 

 som forhenges. Medens denne paa Iste Par (Fig. L3) er ikke saa lidet kortere end det 

 foregaaende Led, bliver den j)aa de bågeste Par (Fig. 14) betydeligt længere end dette 

 Led. .Vf Flndedelens 4de Led bibeholde de 2 sidste siu Længde temmelig uforandret 

 paa alle Fodpar. medens begge de foregaaende Led, men især det 5te sta'rkt forhenges. 



Svommei)alperne vise en meget lignende Form som hos Sl. Erythrops. Ligesom 

 hos denne Slægt er Basaldelen (hos Hunnerne) temmelig smalt og gaar udåd iid i et 

 skari>t spidsvinklet Hjorne; Endedelen er sammensat af !) Led fornden det korte utyde- 

 ligt afsatte Rodled. Paa de bågeste Fodpar ojinaa Svommepalperne neppe mere end V^ 

 af F"odens Længde. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 22) er ikke fiddt af samme Længde, som sidste 

 Bagkropssegment og betydeligt kortere end de ydre Halevedhængs indre Plade. F'ortil 

 er det temmelig bredt, næsten af samme Brede som sidste Segment, men afsmalnes hur- 

 tigt og jevnt mod Enden, der er stumi)t tilrundet. Sidekanterne ere næsten lige og i sin 

 bågeste Del forsynede paa hver Side med omtrent 8 Torner, hvoraf de :5 hageste jiaa 

 hver Side ere betydeligt længere end de ovrige og vel rigtigst bør henregnes til Spidsen, 



