59 



samnu' lios 1*. loseuin, inoii vr loilioldsvis fmliiii skjivvcre afskaaiot, idet den foran 

 EndftonuMi IVfni.skydeiide fungcfonnifii' Foitsats her endo^^ indta^jer na-sten Halvparten 

 af hele Hhidets La-ngde. De 1'ra denne og den indre Uånd U(l},'aaende IJorster ere ogsaa 

 mindre talrige, nepi)e 4ii i Tallet. 



Ftidderne (Kig. 17) vise den sanune spinkle oji traadformige Bygning som hos 

 1'. rosenni, men ere forholdsvis hetjdeligt kortere eller mindre tiltagende i La-ngde hagtil. 

 Jjidste Tar, der hos I', roseuni tilhagestrakt radiker langt udover sidste IJagkropssegments 

 Ende. naar her kun lidet udover na'stsidste Segment. Kndedelen er selv pau de bågeste 

 Kodder neppe hengere eml det foregaaende Led; forresten er Forholdet af de enkelte 

 Led meget noie overensstemmeuili' med samme Ims ilen anden Art. 



Det midterste llalevediiieiig (Fig. !!•) fremliyder et af de for na'rva'rende Art 

 lettest opfattelige Kjendema iker. Det er forholdsvis stærkere udviklet, hengere og sma- 

 lere end hos V. roseum, luhlkomnien ligesaa langt som sidste Bagkropssegment. samt af 

 en temmelig afvigende Form. langstrakt tungeformigt med tydeliiit ((incave Siderande og 

 bredt afrundet niesten afstumjjet Ende. Langs Siderandene iindes paa liver Side 0—8 

 meget smaa tiet tiltrykte Torner, hvorimod der fra Enden (T'ig. 1!)'). der her danner en 

 tydelig Vinkel med hver af Siderandene, udgaa ialt ikke mindre end 10—12 sta^rke Tor- 

 ner fonulen de 2 mediane Borster. De 2 ydersts Par af disse Torner ere kortest, de 

 ovrige omtrent af ens Længde og over 3 (iange saa lange som Sidetornerne. 



De ydre Halevedlueng (Fig. 18) ere noget kortere end hos foregaaende Art og 

 den ydre Plade forholdsvis noget smalere og overalt omtrent af samme Brede. 



II an nem e ere betydeligt storre end Ilunnerne og af mere langstrakt Kropsform. 

 Oiepladen (cfr. Fig. 20) er forholdsvis større og af temmelig afvigende Form, idet den 

 fortil langtfra er saa stærkt miilragcn som hos Iluiincnic. iiicii na^sfen lige afskaaret. 

 meil Antydning til laterale Iljtirner. Den ligner saaledes ved furste Øiekast mere samme 

 hos Hunnerne af (orcgaaende Art, men skiller sig dog strax derved, at Sidekanterne som 

 hos Ilunnerne i sin hele Længde ere lint landede. De ovre Antenners 1'edunkler (ibid.) 

 ere meget tykkere og stærkere end hos Hunnerne og det sidste Led stærkt opl)læst, 

 næsten kuglefonnigt. Deres Endevedhæng er særdeles stort, omtrent af hele Pedunkelens 

 Længde med tydeligt indkrummet F-ndedel og særdeles tætte og lange Børster. Det 

 midterste Ilalevedluvng viser fuldkommen den hos Hunnen beskrevne characteristiske 

 Form og Bevæbning, og llannerne af na-rva^rende Art er alene herved let kjendelige fra 

 de meget lignende Hanner af P. roseum. 



Far\'en er meget lig samme hos foregaaende .\rt. og Pigmentet, der imidlertid 

 her falder mere i det nidlige, er fordelt omtrent paa samme llaade. Dog udnuvrker 

 næna-rende .\rt sig dened. at det dorsale Tverbaand ved den bagre Rand af Iste, :!die 

 og 4de liaiikroiisseirment er meget stærkere markeret og af en sa-rddcs intensiv rosen- 

 r«id Farve. 



9 «* 



